Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EN ORIGINAL DOKUMENTAR FRA NETFLIX
Når bådene er midt ude på havet…
…og der opstår problemer…
…kan man blive smidt overbord.
Det er farligt at lave denne dokumentar.
Der er mange farer.
Hvis du er bange for at dø, så tag hjem.
Jeg hedder Ali.
Det er mig.
Så længe jeg kan huske,
har delfiner og hvaler fascineret mig.
Men min besættelse af havet blev vakt, fordi jeg så dokumentarer
af folk som Jacques Cousteau, David Attenborough og Sylvia Earle.
At se deres film åbnede en helt ny verden for mig
med en sand overflod af skønhed, farver og liv.
Jeg drømte om en dag at udforske vores frodige have, som de gjorde.
Tage billeder af alle de utrolige skabninger, der lever under bølgerne.
Efter universitetet var jeg med i andre dokumentarer,
men som 22-årig var jeg klar til at lave min egen film
om vores ufattelige have.
Havet er hjemsted for op imod 80 % af alt liv på Jorden.
Da størstedelen af havene stadig er uudforskede,
var de en ufattelig inspirationskilde for mig.
Men knapt var jeg begyndt på projektet,
før min romantiske forestilling om havet blev forandret totalt.
Strandet hval fundet på kysten tidligere på ugen
havde over 30 plastikposer i maven.
Det er den 29. hval af denne art, der er strandet i Europa
i de sidste to uger.
Det er den største strandingshændelse i…
…skyllet i land…
I Storbritannien er fire mere døde ved strandinger de seneste dage.
Da nyheden spredtes om, at hvaler strandede
selv langs sydøstkysten, hvor jeg boede,
blev jeg konfronteret med en ukendt side af historien.
En historie om hvor meget vi påvirker havene nu.
Dyrene strandede med maverne fulde af plastik,
og det var ikke kun frygteligt, fordi de er utroligt intelligente,
men også fordi de er med til at holde havene i live.
Når delfiner og hvaler kommer op for at ånde,
bestøver de små havplanter kaldet fytoplankton,
som hvert år absorberer fire gange så meget kuldioxid
som regnskoven i Amazonas
og genererer op til 85 % af den ilt, vi indånder.
Så i en verden med fokus på kuldioxid og klimaforandringer
ville man beskytte hele planeten ved at beskytte disse dyr.
Jeg så sådan på det, at dør delfiner og hvaler, så dør havet.
Og dør havet, så dør vi.
Men det så sort ud, når så mange døde hvaler skyllede op.
Plastik invaderede havene i hele verden
i form af kæmpe affaldsøer som Stillehavets affaldsø.
1,6 MILLIONER KM2
I dag bliver en mængde plastik svarende til en skraldevogn fuld
smidt i havet hvert eneste minut
til de over 150 millioner ton, der allerede flyder rundt.
Men denne plastik nedbrydes i mindre stykker til mikroplastik,
som der nu findes mindst 500 gange så mange af som stjerner i Mælkevejen,
og de kryber ind i alle levende væsner i havet.
Vores have er faktisk blevet til en giftig plastiksuppe.
GENBRUG MIG
Det værste er, at jeg var en stor del af problemet.
Selvom jeg underskrev protester og abonnerede på havnyhedsbreve,
gjorde jeg intet for at beskytte havet.
Så fra da af gjorde jeg det, enhver Jacques Cousteau-fan ville gøre:
Jeg blev plastikbetjent.
Jeg donerede til alle mulige havbeskyttende formål.
Tog på strandoprydning.
Havde altid genbrugsbestik og drikkeflaske med mig.
Min mission var at standse verdens brug af tandbørster,
sugerør, bestik, flasker, poser og alt andet lavet af engangsplas.
RED HAVENE - DROP PLASTIK
Jeg ville fortsætte, til jeg blev hørt.
-Seaside Fish and Chips, goddag. -Jeg hedder Ali.
Jeg ville bede jer droppe plastiksugerørene.
De dræber hvaler og baby-havskildpadder.
Hallo?
Det forhindrede mig ikke i at bekæmpe plastikplagen.
Det er min første strand. På kun én time har jeg samlet tre sække fulde af plastik.
Der er takeaway-emballage, bestik, sugerør, alt muligt.
Jeg fandt endda Nemo.
Videre til næste strand.
Uanset hvilken strand, og uanset hvor meget jeg samlede,
var der altid mere plastik og flere strandede dyr.
SÆLUNGE
Efter nogle måneder
tvivlede jeg på, at det var den bedste måde at redde havene på,
og jeg hørte det her.
Japan har bekræftet, at de genoptager hvalfangst
og træder ud af den internationale hvalfangstkommission.
Landets hvalfangere sejlede mod Antarktis sidste tirsdag.
Tokyo siger, de vil fange hvaler trods verdensomspændende forbud.
Det er de nyheder, jeg vågnede op til i dag.
Den japanske regering vil genoptage hvalfangst i Antarktis.
Jeg vidste, at plastik dræbte delfiner og hvaler,
men jeg drømte ikke om, at de blev jagtet
af en branche, jeg kun kendte fra historiebøgerne.
Jeg undersøgte det, og hvalfangst har været forbudt siden 1986.
Flere lande har dog uopdaget fanget hvaler i årevis,
men Japan har dog været værst.
Logistisk var det meget udfordrende at filme eller gøre noget
i forhold til hvalfangst.
Men der var et sted i det sydlige Japan,
hvor hvalfangere stadig stævnede ud fra kysten.
På et sted kaldet Taiji,
hvor over 700 delfiner og små hvaler hvert år gennes ind i en bugt og slagtet.
Jeg ville finde ud af, hvor stor en trussel Japans hvalfangst var
sammenlignet med plastik.
Jeg aftalte et møde med en af de få aktivister,
der havde undersøgt det i årevis, Ric O'Barry.
GRUNDLÆGGER AF DELFINPROJEKTET
Japans regering bruger mange kræfter på at sikre sig, at folk ikke opdager det.
Tager man dertil uden at vide, hvad man gør,
kan man blive anholdt og sidde fængslet i lang tid.
De prøver at bllive fri for folk, der er imod deres kamp mod delfinerne.
Når man kommer til Taiji, holder politiet straks øje med en.
De er på ens hotel og følger en overalt.
Der er yakuzaen og højrefløjen,
der er regeringen og fiskerne, og de er alle imod en.
Værelset og telefonen aflyttes.
Fjernsynet filmer faktisk en, når man er på værelset.
Du spørger, hvordan … Hvad sker der, når man kommer til Taiji?
Du skal bare vide, at de allesammen holder øje
og prøver at finde ud af,
hvordan de slipper af med jer.
Men er det så farligt, og der er andre ting, der påvirker havene,
såsom plastik overalt, hvorfor så tage til Taiji?
Det er vigtigt at tage til Taiji med kamera.
Kan vi ikke fikse det, hvordan kan vi så redde havene?
Hvis vi ikke engang kan fikse det her. Det er på størrelse med en fodboldbane.
Jeg havde så mange spørgsmål, men delfinjagten var gået ind,
og kunne jeg se, hvad der foregik i Taiji,
kunne jeg bedre regne ud, hvordan vi kan redde havene.
Jeg kunne samle skrald på strandene hjemme hver dag,
eller jeg kunne finde ud af, om der er større trusler for havene.
Jeg droppede alle andre projekter,
pakkede kamerataskerne, fik min partner Lucy til at tage med,
og med det formål at vise, hvad der faktisk sker i havene,
tog vi det næste fly til Japan.
TAIJI, DET SYDLIGE JAPAN
CIVIL POLITIBIL OG TAIJIS POLITI
Hvor skal I hen i dag?
Vi er lige kommet. Vi er bare på besøg.
Ferie?
Ferie, ja.
-Kør forsigtigt. -Tak.
Hvad fanden?
Fra da af havde vi følgeskab af politiet,
efterretningstjenesten, undercoverbetjente
og kystvagten, der fulgte os overalt.
HOTELVÆRELSE I TAIJI
Er det politiet?
Ja, de er derude. Vi tager bagudgangen.
BJERG OVER BUGTEN
Vi er ankommet til Taiji,
og i morges kørte vi til havnen.
Snart sejlede en masse både ud.
Der var omkring 13 i alt. De var væk i flere timer.
Da de kom tilbage, sejlede de i formation og udsendte sort røg fra skorstenene.
De slog på pæle i vandet
for at skræmmen en flok delfiner tættere ind mod land
for at styre dem ind i en bugt, som jeg står og ser ned på nu.
Det er umuligt at se præcis, hvad der sker. Der er megen plasken.
Folk kæmper mod delfinerne.
Uanset hvad må vi ikke filme det. Politiet leder efter os.
Det er svært at filme under de forhold.
Jagten på Taiji-delfinerne bliver fortsat støttet…
GRUNDLÆGGER AF WHALE SANCTUARY PROJECT
…og finansieret af havdyrs-underholdningsbranchen.
En levende delfin er meget dyr.
Så den store gevinst er at fange unge delfiner og hvaler…
EN TRÆNET DELFIN KOSTER OVER $ 100.000
…og sælge dem til havparker.
Fangeskab i betonakvarier gør det,
at det fjerner alt, der gør livet værd at leve for dem.
Alt det, de har brug for at gøre, kan de ikke gøre.
Alt det, de ikke vil gøre, er de tvunget til at gøre.
Jeg havde altid nydt besøgene i havparkerne,
men jeg tænkte aldrig over, hvor dyrene egentlig kom fra.
Nu, da jeg ved, det er en industri som hvalfangst,
har jeg sværget aldrig at tage i havparker igen.
Hver dag i Taiji var som dagen før.
Både sejlede ud, delfiner blev gennet ind, og hele flokken blev fanget og slagtet
om og om igen.
Pludselig havde vi brugt over en uge i Taiji,
men vi anede stadig ikke, hvorfor de dræbte dem.
Døde delfiner kan jo ikke lave tricks.
Vis mig igen, hvad du har fundet.
Jeg har regnet på tallene på nettet,
og fra 2000 til 2015 blev der for hver indfanget delfin
dræbt 12 mere. Det giver ingen mening. Hvorfor dræber de alle de delfiner?
Handler delfinjagten i Taiji om indfangning af delfiner…
SEA SHEPHERD BESKYTTELSESFORENING
…hvorfor så dræbe dem, der ikke vælges til fangenskab?
Der er ingen grund til det. Der er intet marked for delfinkød.
Hvorfor ikke bare sætte dem fri igen?
Svaret er "skadedyrsbekæmpelse".
Fiskerne ser delfinerne som konkurrenter. De mener, de spiser for mange fisk,
så hvis de fjerner delfinerne, er der flere fisk til dem.
Drabet på delfinerne er altså en reaktion
på det overfiskeri, der foregår her i Taiji.
Hvis delfinerne fik skylden for overfiskeriet,
ville en boykot af havparkerne ikke stoppe det.
Få at få mere viden besøgte vi en lokal fiskerihavn
et stenkast fra Taiji.
KII-KATSUURA, DET SYDLIGE JAPAN
Men vi opdagede hurtigt efter ankomsten, at det ikke var en tilfældig fiskerihavn.
Ali.
Ali, hvad er der?
Det er bare tun.
Det er tunbranchen.
Vi var faldet over en af verdens største tunhavne,
hvor de landede atlantisk tun, den dyreste fisk på Jorden.
Bare én af dem blev solgt på Tokyos fiskemarked
for over tre millioner dollars.
STATUS: TRUET
Jeg havde læst om dem. De var havets geparder, varmblodede
og med hurtigere acceleration end en Ferrari.
Grundet den høje pris…
TOKYOS FISKEMARKED, JAPAN
…ræsede de kun imod udryddelse.
I dag er under 3 % af arten tilbage. For blot årtier siden trivedes de.
Det er ikke kun atlantisk tun, men alle tun.
Her er alt. Det sælges over hele verden.
Branchen tjener 42 milliard dollar per år. Der er fare for overfiskeri.
Men delfinerne får stadig skylden.
Undskyldningen for at dræbe delfiner, fordi de spiser for mange fisk, var løgn.
Faktisk dræbte de delfinerne som syndebukke for overfiskeriet.
Sådan kan de fortsætte i en indbringende tunbranche
og fralægge sig ethvert økologisk ansvar.
Jeg opdagede, at et af verdens største tunfirmaer tilhører Mitsubishi,
som står for 40 % af verdens truede atlantiske tun.
Da de havde base i Japan,
tog vi på uanmeldt besøg på deres hovedkontor.
Må vi lave et interview?
Vi vil høre, hvorfor virksomheden udrydder en truet dyreart,
og hvordan det er forbundet med delfindrab.
-Vores virksomhed afslog, så… -Ja.
-De afslår alle interviews? -Ja, alle interviews.
Vi skal slukke kameraerne og forlade stedet straks.
Tilbage i fiskerihavnen
så jeg, at der blev landet andre dyre havdyr end tun.
Der var hajer overalt,
og alle fik finnerne skåret af.
Sluk kameraet!
Sluk!
-Sluk kameraet! -Hvorfor må jeg ikke filme?
Hajfinnebranchen er en branche til mange milliarder dollar, og er ofte…
HAJAKTIVIST, HAJFORKÆMPER
præget af kriminelle og mafiaen.
Folk med kameraer skal ikke snuse rundt, for de vil ikke afsløres
i alle de lyssky ting, de foretager sig.
Hajer verden over bliver dræbt for deres finner.
Finnerne sendes til Asien og hovedsagelig Kina til hajfinnesuppe.
Den er et statussymbol.
Den har ingen næringsmæssige fordele, smager ikke af meget,
og den koster fra 100 dollar per portion.
At se hajer få skåret finnerne af og blive smidt væk for at filme
gjorde mig mere nysgerrig.
Vi havde set alt, vi kunne, om delfinjagten i Taiji,
så vi ville forfølge hajhistorien for at forstå konsekvenserne
af denne branche for verdenshavene.
Et lille smut over havet fra Japan ligger Hong Kong,
også kendt som hajfinnebyen.
Vi fandt gader fyldt med hajfinner
og enorme mængder blev læsset af på alle gadehjørner.
Vi ville filme finnerne tæt på,
men vi fik samme reaktion som før.
Gå! Nej!
Må vi ikke filme?
Vil du slå mig med en stol?
Okay, vi går.
-Ingen billeder? -Nej.
Hvorfor? Hvorfor filmer du?
Hvorfor tager du billeder? Du fik ikke lov. Slet billedet.
Slet det først.
Hov!
Det var sværere end antaget at filme i hajfinnebyen.
Vi købte spionkameraer, så vi kunne filme finnerne tæt på.
SKJULT KAMERA
Hold da op.
Som barn var jeg bange for hajer.
Folk bør ikke være bange for at have hajer i havet.
De bør være bange for ikke at have hajer i havet.
Hajerne holder havene sunde.
De holder fiskestimerne sunde og økosystemerne i live.
De holder koralrevene i live.
Har vi ikke hajerne, hvis de bliver udryddet på grund af finnerne,
bliver havene til en sump, og hvem dør mon så?
Det gør vi.
Mange ville nok mene, jeg ville være den sidste til at forsvare hajer.
Jeg blev angrebet af en haj efter 12 år i militæret.
Jeg var på antiterror-øvelse i Sydney havn, og en tyrehaj angreb mig.
Men viden fjerner frygt.
Af nød lærte jeg om hajernes trængsler
og gennem arbejde i hajfilmningsbranchen i det seneste årti.
Hajer er altså lige så vigtige…
UDEN HAJER DØR HAVENE
…som delfiner og hvaler for at holde havene i live.
For første gang nogensinde er hajerne udrydningstruede på grund af os.
Som atlantiske tun styrtdykker antallet af hajer,
og arter som rævehajer, tyrehajer og hammerhajer
har mistet op til 80 til 90 % af deres bestand alene i de seneste årtier.
Det får andre usandsynlige arter til at uddø sammen med dem.
I den periode, vi har fulgt havfugle…
HAVFORSKER, OCEANOGRAF, FORFATTER
…siden omkring 1950,
er antallet af havfugle faldet med omkring 70 %.
Ser man på, hvordan de spiser, forstår man hvorfor.
HAJER
De dykker ned lige under overfladen og får fat i små fisk.
Havfuglene klarer sig bedst, hvor rovfisk genner stimer
af småfisk op til overfladen, hvor ternerne kan nå dem.
Overfisker man rovfiskene,
genner de ingen stimer op til overfladen, så fuglene sulter.
Manglen på fisk i alle verdens have gør,
at vi er i direkte konkurrence med hvaler, delfiner og havfugle om mad,
og det gør, at deres antal falder endnu mere.
Hajer er toprovdyr. De er øverst i fødekæden.
MEDSTIFTER AF OCEANS ASIA
Jeg kalder dem niveau 1.
De spiser niveau 2. De spiser de dårlige, syge og svage på niveau 2.
Men fjerner man niveau 1,
kommer der for mange på niveau 2, og niveau 2 spiser niveau 3.
De bliver så mange, at de udrydder deres næringskilde,
altså niveau 3, og så sulter alle på niveau 2.
Så forsvinder niveau 2. Udryddes.
Og sådan fortsætter det ned til de mindste organismer.
Så når vi taler om at redde hajer, og hvor vigtige de er,
selvom folk måske ikke kan lide dem,
så er de nøglen til, at havene kan overleve.
Verden over dræber hajer gennemsnitligt cirka ti mennesker om året.
Til sammenligning
dræber vi mellem 11.000 og 30.000 hajer i timen.
Det vanvittige er,
at næsten halvdelen af de dræbte hajer er bifangst fra erhvervsfiskere.
De smides tilbage i havet som affald.
Bifangst er alle andre havdyr, man får med, når man fisker efter andre arter.
Det chokerede mig, at mindst 50 millioner hajer hvert år
fanges i net på den måde sammen med vores foretrukne fisk og skaldyr.
Undersøgelser anslår, at op imod 40 % af alle fangne fisk
bliver smidt ud igen som bifangst,
og de fleste dør, før de overhovedet rammer vandet.
Så at standse hajfinnesuppen er kun den halve løsning.
Problemet er, at det er lige så slemt at spise fisk,
hvis ikke værre end hajfinnebranchen,
fordi hajfinnebranchen kun opererer i Asien,
hvorimod alle i verden spiser fisk.
Bifangst er de usynlige ofre…
SEA SHEPHERD
…i fiskeribranchen.
Branchen kalder bifangst for "utilsigtet fangst",
men der er intet utilsigtet ved det.
Det er medregnet i økonomien for branchen.
I de fiskerier, hvor vi har en bedre forståelse af bifangst,
kan tallene være rystende.
Som eksempel kan nævnes,
at på en måned i Island fangede ét fiskeri 269 marsvin,
omkring 900 sæler af fire forskellige arter
og 5.000 havfugle.
Det er bare ét fiskeri ét sted i Island.
Ser man på verdenshavene som helhed, er mængden af bifangst enorm.
Hvad værre er, så har dette ødelæggende fiskeri
fået priser for sin bæredygtige praksis i årevis af det mærke, jeg have stolet på,
når jeg købte fisk og skaldyr, nemlig MSC's blå mærke.
Jeg bad den organisation, der uddeler det mærke, om et interview,
men fik intet svar.
BEGRÆNSNING AF BIFANGST, FN
Det viste sig, at der findes over 100 fiskeriregulativer
til nedbringelse af sådan bifangst.
Problemet var, at med over 4,5 millioner erhvervsfiskefartøjer til havs
havde myndighederne nærmest opgivet at håndhæve reglerne.
Men der var åbenbart en selvtægtsorganisation,
som dækker dette hul.
Frivillige, der sejler rundt i verden og udsætter sig for fare
for at beskytte havlivet og straffe havkriminelle.
Havbeskyttelsesgruppen Sea Shepherd,
der har sænket 13 hvalfangerskibe og ulovlige fiskerbåde
samt vædret yderligere fem altsammen uden at skade nogen.
Ved at konfrontrere folk i brancher, der ødelægger havene,
har de gjort rystende opdagelser.
Sea Shepherd opdagede for nylig…
SEA SHEPHERD
…at cirka 10.000 delfiner på Frankrigs Atlanterhavskyst
hvert år dræbes som bifangst.
Det er ti gange flere, end der bliver dræbt i Taiji,
og ingen vidste det.
Det er foregået i mindst 30 år,
fordi den franske regering har skjult problemet meget effektivt.
Folk elsker delfiner, og de fleste aner ikke,
at når de spiser fisk, udsteder de faktisk en dødsdom
over delfinerne i Frankrig.
Noget meget rystende, som folk ikke ved, er,
at den største trussel imod hvaler og delfiner er erhvervsfiskeri.
Over 300.000 hvaler og delfiner dræbes hvert år
som bifangst i erhvervsfiskeriet.
Hvad så med bæredygtighedsmærker som Dolphin Safe?
Vi, der tilbringer så meget tid på havet som mig,
har indset, at mærkerne forplumrer det, der foregår til havs.
Vi fangede tunfiskerbåde, der havde dræbt 45 delfiner
for at fange otte tun.
Den fiskerbåd arbejdede for Dolphin Safe dåsetun.
Jeg har opdaget rystende ting, men det her var ufatteligt.
Tallene kunne ikke bekræftes online,
og jeg var skeptisk over for Sea Shepherds påstand.
For at få vished mødtes jeg med organisationen bag mærket,
Earth Island Institute.
Hvor mange delfiner må maksimalt dø i et net,
før tunen ikke længere er delfinsikker?
Ingen. En.
Én delfin, og så er man ude.
Kan du garantere, at alle dåser er delfinsikre?
Niks. Det kan ingen.
Når de først er på havet, hvordan ved man så, hvad de gør?
Vi har observatører ombord. De kan bestikkes.
-Er jeres observatører tit på havet? -Ikke regelmæssigt, nej.
Der er ingen med ude til at bevidne,
om de dræber delfiner. Hvordan ved de så, det er delfinsikkert,
specielt når de betaler dem for at få Dolphin Safe-mærket?
De stoler bare på kaptajnen.
De ser kaptajnens log: "Jeg dræbte ikke delfiner."
"Fint nok. Her er mærket. Det koster ditten og datten."
Så har jeg forstået det rigtigt,
at I har observatører, som sjældent er der og kan bestikkes?
Så Dolphin Safe tun er ikke garanteret delfinsikker?
Det er korrekt, sådan som systemet er skruet sammen.
Hvad skal folk så gøre, hvis de vil beskytte delfinerne?
Vi beder dem købe delfinsikker tun
verificeret af Earth Island Institute som delfinsikker.
-Men den er måske ikke delfinsikker. -Den er ikke garanteret delfinsikker.
Er den ikke garanteret delfinsikker, hvorfor hedder den så Dolphin Safe?
Vi kan stort set garantere, den er delfinsikker.
Du sagde lige, I ikke kan garantere det.
Det er ikke garanteret sådan som…
Verden er svær af og til.
Interessekonflikt.
Det er vist interessekonflikt. Og nok også bedrageri.
Jeg arbejdede for dem,
og jeg gik min vej.
Jeg tjente over 100.000 dollar om året.
Gratis livsforsikring. Det kan jeg ikke selv købe.
Jeg rejste på grund af deres falske
tunmærke. Det vil jeg ikke forbindes med.
Jeg troede ikke mine egne ører.
Det internationalt anerkendte mærke
er kun til pynt, da det absolut intet garanterer.
Jeg begyndte at tænke på, hvad der mon ellers blev skjult.
Selv dem, som taler om plastik i havene…
JOURNALIST, FORFATTER, MILJØAKTIVIST
…taler helst ikke om, hvad det meste af det er,
nemlig fiskenet og fiskeredskaber.
Vi hører meget om affaldsøen i Stillehavet
og siger: "Frygteligt. Vores vatrondeller og plastikposer
flyder rundt i affaldsøen i Stillehavet."
Men 46 % af det er fiskenet,
opbrugte net, som er langt farligere for havlivet end vores plastiksugerør.
Fordi de er beregnet til at dræbe.
Når det er så åbenlyst, hvorfor taler vi så ikke om det?
Hvorfor taler end ikke plastikkampagnerne om fiskeri?
Hvorfor anede jeg ikke det?
Fiskerbåde smider masser af reb og liner ud,
og det var et stort problem.
Selv på nogen af de mest fjerntliggende steder flyder det med net.
Som på Henderson Island i Stillehavet
og på Svalbard i den arktiske cirkel.
Da jeg så nærmere på hvaler, der skyllede op i Storbritannien,
hvor rejsen startede, opdagede jeg, at der var mest fiskegrej i deres maver.
Det er hvalen i rummet, som ingen taler om.
Jeg lærte også, at langlinefiskeri
sætter liner nok til at nå hele Jorden rundt
500 gange hver eneste dag.
Selvom intet fiskeri i verden går efter havskildpadder,
er seks ud af syv arter enten i fare eller udrydningstruede.
Ikke på grund af klimaforandringer, havforurening
eller plastik i havene, men på grund af fiskeri.
Men det vil ingen tale om.
Hvis det er sandt, hvorfor hører vi så ikke om det?
Alle overskrifterne fokuserer på plastiksugerør.
Så jeg ville se nærmere på forskningen.
En global undersøgelse anslog, at 1.000 havskildpadder dør
hvert år på grund af plastik.
Men alene i USA
bliver 250.000 havskildpadder fanget, skadet
eller dræbt hvert år af fiskerbåde.
Når én havskildpadde med et sugerør i næsen gik viralt,
hvorfor er det her så ikke forsidestof?
På hjemmesider for førende havorganisationer,
der håndterer plastikforurening, var der masser af opfordringer til
at holde op med at bruge alt fra teposer til tyggegummi.
Men der stod intet om brug af fiskeredskaber,
hvis det overhovedet var nævnt.
I stedet fylder plastiksugerør omkring 99 %
af det, som grupperne taler om, og det er endnu mere rystende,
når man indser, at plastiksugerør kun udgør 0,03 %
af al plastik i havene.
Det er som at ville redde regnskoven fra fældning ved at boykotte tandstikker.
Knapt en dråbe i havet.
Hvis fiskeredskaber er så galt,
ville jeg vide, hvorfor min yndlingsorganisation ikke talte om det.
Hvad er ifølge Plastic Pollution Coalition
den største kilde til plastik i affaldsøen i Stillehavet?
Mikroplast.
I affaldsøen finder jeg mest mikroplast.
De nyeste undersøgelser viser,
at 46 % af affaldsøen alene består af fiskenet,
og størstedelen af resten er andre fiskeredskaber.
Er det så ikke størstedelen?
Jeg vil ikke sige, at størstedelen af plastikken der er fiskenet.
Det er meget. Det er en blanding.
Men størstedelen betyder over 50 %,
og fiskerelateret affald i øen udgør over 50 %.
-Er det så ikke størstedelen? -Jo. Så hvis…
Hvis det er tæt på 50 %, så…
Ja. Plastikfiskenet.
Der er ikke andre enkeltting, der når op i det niveau.
Det overvældende er dog, at det er plastikfiskenet.
Kan folk gøre noget for at fjerne fiskenetaffaldet?
Man kan helt holde op med
eller spise færre fisk, så de kan komme op i antal igen.
Det vil også reducere mængden af materialer anvendt til at fange de fisk.
Ved du, hvorfor den vigtige viden ikke er på jeres webside?
Det ved jeg ikke. Jeg skriver den ikke.
Tal gerne med Dianna om det.
Hun er grundlæggeren og har været med…
Hun har nok bedre svar.
CEO FOR PLASTIC POLLUTION COALITION
Jackie sagde, man kan bekæmpe problemet med fiskenettene
i havet ved ikke at spise fisk.
Hvorfor står den vigtige viden ikke på jeres webside?
En forbrugeroplysning om at spise færre fisk?
Det er ikke mit område.
-Det er ikke mit fokusområde. Jeg er med. -Ja.
Jeg har travlt med en begivenhed.
Vil du slukke kameraet? Tak.
Det vil jeg ikke fokusere på. Det har jeg ingen mening om.
Jeg talte om, hvad folk kan gøre ved fiskenettene i havet
og Jackie sagde: "Holde op med at spise fisk."
Jeg spurgte…
Hun sagde ikke "holde op".
-Jo. -Nej.
…helt holde op med eller spise færre fisk.
-Jo. Hun… -Hun sagde ikke "holde op".
Jeg anede ikke, hvad der foregik.
Hvorfor fik et så simpelt spørgsmål så hård en medfart?
Jeg kunne kun følge pengesporet.
Så det gjorde jeg.
Og der var det så.
Selvfølgelig taler de ikke om fiskenet.
Plastic Pollution Coalition
er den samme organisation som Earth Island Institute.
Dem, der står bag Dolphin Safe-mærket,
arbejder i fiskebranchen for at sælge flere fisk.
Så de taler ikke om den største kilde til plastikforurening i verden.
Det er helt korrekt at sige, at vi skal bruge langt mindre plastik.
Men selv hvis end ikke et gram plastik røg i havet
fra og med i dag,
ville vi stadig smadre økosystemerne,
for det allerstørste problem er erhvervsfiskeri.
Det er ikke bare langt mere ødelæggende end plastikforurening,
det er også mere skadeligt end olieforurening.
Deepwater Horizon-olieudslippet i Den Mexicanske Golf
var det største nogensinde.
Der væltede enorme mængder olie ud og ned i havet igennem flere måneder.
Alle var forfærdede over de mange døde dyr på strandene,
da olien skyllede i land.
Men fiskeribranchen i Den Mexicanske Golf
dræbte flere dyr på en dag end det månedlange olieudslip.
Da store områder var afspærret for fiskeri,
da fiskene nok var tilsølet af olie,
fik havlivet faktisk gavn af Deepwater Horizon-udslippet,
fordi det fik en pause fra fiskeriet.
Jeg har svært ved at acceptere, at en fisker på en lille båd
-kan skade så meget. -Ja.
Hvad handler det om?
Vi har et billede af fiskeribranchen,
der er dybt forankret i os fra barnsben af.
En lille rød båd, der futter ud på det glitrende hav
med en hyggelig kaptajn ved roret med hvidt skæg, tindrende blå øjne
og sin kasket.
I virkeligheden er det en dødsmaskine.
Det er en yderst effektiv teknologisk maskine.
Der er enormt kraftige både,
enorme fiskerbåde, hvis formål er at udradere de dyr,
der danner grundlaget for hele fødekæden i havet, nemlig fiskene.
Selvom jeg følte, jeg endelig var på rette spor,
var jeg frustreret over,
at den konstante mediefokus på plastik og fossile brændstoffer
afledte os fra at se en branche, vi næsten ikke hører om,
og som påvirker havet langt mere.
Ved at grave dybere opdagede jeg, det også gjaldt for koralrevene.
Forskere forudser, af 90 % af revene er væk i 2050,
og forklaringen på, at revene dør, er klimaforandringer.
Næsten ingen taler om, at fisk er afgørende for at holde liv i revene.
FISK HOLDER KORALREV I LIVE
Økosystemet i koralrev…
MARINBIOLOG OG ØKOLOG
…er baseret på genbrug.
Disse dyrs eskrementer er næring for korallerne.
Når fiskere fanger fiskene, lider ikke kun fisken,
men også det, fisken udledte til vandet som næring for korallerne,
og næringsstofferne til at erstatte dem og få dem til at vokse mistes.
Fiskeri er blevet en stor trussel for mange rev verden over.
Fra Mellemøsten til Caribien, hvor 90 % af de store fisk,
der har trivedes der i årtusinder, nu er forsvundet.
Vores have står ved en skillevej, og jeg behøver klare svar.
Jeg ville tale med miljøforkæmpere, der har kæmpet for havene,
og jeg bad først en levende legende,
og en af mine store helte, om at fortælle om det.
Jeg hedder Sylvia Earle, oceanograf,
ansat udforsker på National Geographic, grundlægger af Mission Blue,
grundlægger af Deep Ocean Exploration and Research.
Jeg har set ændringer i årenes løb.
Jeg har bevidnet måske de største opdagelser, hvad havet angår.
Men samtidig er meget gået tabt.
Siden midten af det 20. århundrede
er det lykkedes mennesket at udvinde enorme mængder af dyr fra havene.
Det anslås, at i midten af det 21. århundrede,
hvis vi fortsætter med den fart, vi har på i dag, er erhvervsfiskeri fortid,
fordi der ikke er fisk nok at fange.
I midten af Nordsøen i 1830'erne
kunne en typisk fiskekutter fange ét eller to ton helleflynder hver dag.
Men i dag fanger hele fiskerflåden der omkring to ton helleflynder på et helt år,
så bestanden af helleflynder er over tusinde gange mindre i dag end dengang.
Vi er krig mod havene.
GRUNDLÆGGER AF PARLEY FOR THE OCEANS
Vinder vi, mister vi det hele,
for mennesket kan ikke overleve med et dødt hav.
Den totale industrialisering af fiskeriet er problemet her.
Vi ødelægger stort set alt lynhurtigt.
Erhvervsfiskeri er dybest set krybskytteri i enorm skala
med fangster på op til 2,7 billioner fisk hvert år
eller op til fem millioner hvert minut.
Ingen anden branche har dræbt så mange dyr som dette erhverv,
og slet ikke vilde dyr, som vi knapt forstår.
Det har medført, at fiskebestande i visse tilfælde nærmer sig udryddelse.
Men noget af det mest rystende er,
at en af verdens førende fiskerieksperter anslår,
at hvis de nuværende tendenser fortsætter,
vil havene være stort set tomme i 2048.
Jo mere, jeg lærte, des klarere stod katastrofen,
efterhånden som jeg forstod, hvor forbundne arterne er,
og deres rolle i forhold til at opretholde havets kemi
og Jordens atmosfære.
Det lyder helt vildt, men den virkning, dyrenes bevægelse op og ned
igennem vandet har i forhold til at blande ting rundt,
er lige så stor som vindens, bølgernes,
tidevandets og havstrømmenes til sammen.
Det har en enorm indvirkning
på fysikken, på kemien og biologien i havene.
Denne omrøring af havet
kan være en af de måder, havene opsuger varme fra atmosfæren på.
Når dyr svømmer op og ned i vandet, skaber det en stærk nedstrømning
så det varmere overfladevand blandes med køligere vand.
Selvom der skal forskes mere i det, så kan reduktionen af havdyr
forstyrre denne proces og bidrage til højere havtemperaturer.
Alt i alt spiller havene og havlivet
en meget større rolle for klimaet, end vi forestillede os.
Det viser sig, at livet i havene er afgørende for
at fastholde kuldioxid og forhindre det i at slippe ud i atmosfæren.
Vi forstår, at lade træer stå eller plante træer
er med til at udligne kuldioxidudslippet, men det vigtigste er
at opretholde integriteten i havsystemerne.
Disse store dyr, og selv de små,
optager kuldioxid. De isolerer det, når de synker ned på havbunden.
Havet er den største kuldioxidbeholder.
Vil man standse klimaforandringerne,
skal man først beskytte havene.
Løsningen er meget enkel: Lad havene være.
Jeg sammenligner det med et rumskib.
Jorden er et rumskib, der flyver rundt i galaksen.
Én rundtur tager 250 millioner år.
Alle rumskibe har et system,
der sørger for mad og ilt, og det styrer klimaet, temperaturen.
Dette system styres af et hold af jordboere.
Man kan kun dræbe en vis andel af dem,
før systemet bryder sammen. Man løber tør for teknikere.
Det er det, der sker. Vi dræber mandskabet.
Jeg opdagede, at et af de vigtigste besætningsmedlemmer
på rumskibet Jorden faktisk er havplanter.
Disse kystplanter kan per hektar lagre op til 20 gange mere kuldioxid
end skove på land.
Faktisk lagres 93 % af hele verdens CO2 i havet
ved hjælp af havvegetation, alger og koraller.
Mister vi blot 1 % af dette økosystem,
svarer det til udledningen fra 97 millioner biler.
Ved fortsat at trække fisk op af havene…
…afskover man dem faktisk
ikke blot ved at fjerne fiskene, men med selve fjernelsen.
Fjernelsesmetoderne er ødelæggende for habitater og økosystemer.
HAVBUNDSKADER FRA TRAWLING
Det er værre der, for det kan ikke ses.
Trawling er den mest destruktive form for fiskeri.
De største trawlingnet er så store, at der kan være katedraler i
eller op til 13 jumbojetfly. Nettene trækker tunge vægte
og sårer havbunden, der engang var fuld af liv,
og efterlader kun en ødemark.
Det er ligesom bulldozingen af uberørt Amazonas-regnskov,
bare langt værre.
Omkring 25 millioner hektar skov ryddes hvert år.
Det svarer til at miste 27 fodboldbaner hvert minut.
Men trawling udraderer omkring 3,9 milliarder hektar hvert år.
Det svarer til at miste 4.316 fodboldbaner hvert minut.
Samlet for et år svarer det til at udradere landområderne
i Grønland, Norge, Sverige, Finland,
Danmark, Storbritannien, Tyskland, Frankrig, Spanien,
Portugal, Italien, Tyrkiet, Iran, Thailand og Australien tilsammen.
Hvor er de store miljøgrupper? Hvorfor angriber de ikke det her?
Det er så åbenlyst. Det skriger os op i ansigtet.
Det er fiskeribranchen,
der ødelægger fiskene og resten af livet i havene.
Hvor meget tydeligere skal det være?
Og dog er de fleste tavse. De taler ikke imod det.
De undgår med vilje at gå ind i det allervigtigste problem.
Mange forskere mener,
at omkring 30 % af vores have bør være beskyttet.
Men i virkeligheden er vi nu på 5 % beskyttede havområder.
Men det er vildledende, for over 90 % af de områder tillader stadig fiskeri.
Så i virkeligheden er under 1 % af alle vores have regulerede.
Vi hører meget fra regeringer om de beskyttede havområder.
En minister blev interviewet og spurgt:
"I dette beskyttede område, hvori består jeres ekstra beskyttelse?
Beskytter I det imod erhvervsfiskeri?" "Nej."
"Beskytter I det imod olieboringer?" "Nej."
"Hvad beskytter I det så imod?"
"Vi lægger nogle flere restriktioner på havkajakker."
Seriøst? Havkajakker? Var det det eneste, hun kunne finde på?
Det er en skændsel.
Der er stort set ingen beskyttede områder uden fiskeri,
og verdens fiskebestande er på randen af kollaps,
så jeg begyndte at tvivle på, om bæredygtigt fiskeri kan lade sig gøre.
Jeg har ledt længe for at finde et eksempel,
hvor storstilet udvinding af dyreliv er bæredygtigt.
Det findes bare ikke.
Det er svært at sige:
"I nogle områder er fiskeri okay, og i andre er det ikke."
Hvem skal beslutte det?
Hvordan ved man, om en fisk er fanget ulovligt,
eller om den er bæredygtigt fanget?
Det findes ikke. Det er umuligt.
Der findes ikke bæredygtigt fiskeri. Der er ikke nok fisk til det.
Alt er nu bæredygtigt. Det er det ikke. Det er bare et reklametrick.
Du er ikke enig med organisationer,
der anbefaler at spise bæredygtigt for at beskytte havene?
Nej, jeg er helt uenig.
I bund og grund forsøger de at appellere til flertallet.
Fiskespisere skal støtte dem.
Da jeg var direktør for Sierra Club, var det deres problem.
De ville ikke gå imod jagt og fiskeri eller forbrug af kød.
De troede, de ville miste medlemsopbakning, hvis de gjorde.
Mange grupper ønsker ikke at løse problemet, men at udnytte det.
Der er mange grupper imod klimaforandringer,
miljøgrupper osv. Der er penge i det. Det er en godhedsindustri.
Jeg så på Oceanas webside.
De er verdens største havbeskyttelsesgruppe,
men der står intet om at reducere eller holde op med at spise fisk.
I stedet anbefaler organisationen som en god måde at redde fisk på
at spise fisk.
Oceana taler for bæredygtigt fiskeri,
så jeg mødtes med dem, så de kunne forklare det.
Hvad betyder bæredygtigt fiskeri? Hvem definerer det?
Det er et godt spørgsmål.
Bæredygtigt … Bæredygtighed er ikke defineret som sådan.
Der er ingen definition på bæredygtighed som helhed for fiskeri.
Er det så ikke misvisende at sige:
"Spis bæredygtig fisk", hvis der ikke er en universel definition?
Helt sikkert.
Nej, forbrugeren kan lige nu ikke vurdere, om en fisk er bæredygtig eller ej.
Der er mange råd,
men forbrugeren kan ikke tage en oplyst beslutning, som det er.
Hvis ingen ved, hvad det betyder, ville det så ikke være smartere
at spise mindre eller holde op med at spise fisk?
Ville det ikke være bedst for havene?
Det er…
Det er svært at besvare et spørgsmål med så mange lag
uden tid til at tænke over det, ikke?
Vi har ingen holdning til det. Folk spørger os aldrig om det.
Det kunne stå på websiden. "Det bedste, du kan gøre for havene,
er at spise færre fisk." Noget i den stil.
Jeg gik fra Oceana med mindre tiltro til gruppen, end da jeg kom.
Skuffet over, at de ikke kunne besvare et simpelt spørgsmål
om bæredygtigt fiskeri.
Måske kunne myndighederne besvare mit spørgsmål.
Det var råd nummer to på Oceanas webside.
Så jeg gik til toppen…
EUROPA PARLAMENTET
…og fik et møde med EU-kommissæren for fiskeri og miljø,
som for nylig vedtog forbud mod engangsplastik.
Hvad er definitionen på bæredygtigt fiskeri?
Hvis du har penge i en bank.
Du har penge og sætter måske 100 euro i banken.
De 100 euro, din kapital, giver renter.
Så længe du kun tager renterne og bruger dem
uden at røre kapitalen, så er det bæredygtighed.
Hvis du begynder at tage af kapitalen, er du inde i en ikke bæredygtig cyklus.
Med din økonomi-analogi
er verdenshavene ikke kun forgældede, men gået rabundus
Bør vi ikke spare på det, vi ikke må miste?
Vi kan naturligvis ikke gå til ekstremerne og sige:
"Den eneste løsning er slet ikke at fiske."
Nej. Det tror jeg ikke, vi kan.
Men din regering går til ekstremerne for at forbyde engangsplastik,
mens fiskeriet ødelægger langt mere.
Hvorfor får fiskeribranchen særbehandling?
Ja. Jeg tror ikke på idéen om at holde op med at fiske.
Jeg tror på mere bæredygtigt fiskeri.
Mere bæredygtigt fiskeri betyder at gøre mere af noget, der ikke virker,
og som ikke kan defineres.
Men uden en tydelig definition
hvor stod certificerende bæredygtighedsgrupper som MSC så?
De vendte aldrig tilbage til mig.
Mener du Marine Stewardship Council?
-Ja. -Åh gud.
Hvor skal jeg dog begynde med dem?
Hvor meget vil jeg sige?
De har certificeret fiskeri, der giver ufattelige mængder bifangst.
Det ignoreres, fordi drabsandelen
anses for værende "bæredygtig" i sig selv.
Men det er forbrugerne ikke ude efter.
De vil vide, at der ikke blev dræbt havpattedyr eller havfugle,
så de kunne få fisk på bordet.
Etiketten på dåsen er i nogle tilfælde intet værd.
På papiret fremstiller de forbrug af bæredygtigt fanget laks
som bedre end at dræbe en atlantisk tun. Det retfærdiggør det for forbrugerne.
Det er som at sige, at det er mere bæredygtigt
at skyde en isbjørn end en panda,
men intet af det bæredygtigt, og det er lige forkert.
Er det mon muligt at interviewe nogen hos MSC på et tidspunkt?
Det kan nok ikke lade sig gøre.
Der er ingen på kontoret nu. Der sker en masse lige nu.
Vores anmodning om et møde blev afvist adskillige gange,
så vi besøgte hovedkontoret.
Hej, jeg hedder Ali.
Jeg har prøvet i månedsvis at få et møde med en hos MSC.
Jeg har nogle spørgsmål om bæredygtigt fiskeri.
Er der nogen, jeg kan tale hurtigt med?
Vi blev placeret i venteværelset, mens de fandt nogen.
Efter en halv time med paniske blikke mellem personalet
blev vi bedt om at gå.
Vi blev igen afvist af MSC.
Verdens største organisation for bæredygtigt fiskeri
vil ikke tale med mig om bæredygtigt fiskeri.
Nu kunne jeg kun prøve at følge pengesporet.
Jeg fandt hurtigt enorme interessekonflikter.
En af MSC's grundlæggere er Unilever, der dengang solgte store mængder fisk.
Trods, at utallige fiskerier var udtømmende og ødelæggende,
fandt jeg kun få,
der i løbet af mere end 20 år havde fået afslag.
Det mest rystende var, at over 80 %
af en årsindtjening på næsten 30 millioner pund
er indtægter fra licenssalg af deres logo.
Jo flere certificeringsmærker, des flere penge tjener de.
Så for mit vedkommende
kunne jeg ikke stole på de mærkninger mere.
Faktisk slår andre forsøg på at regulere branchen også fejl.
Myndighedsobservatører,
der skal overvåge fiskeriaktiviteten på skibene,
bliver myrdet til havs og kastet overbord som Keith Davis.
FORSVUNDET TIL HAVS
En 41-årig amerikansk observatør, der for nylig forsvandt ud for Perus kyst,
og som aldrig blev fundet.
I Papua Ny Guinea forsvandt 18 observatører på kun fem år.
Og i Filippinerne i 2015 fik en observatør ved navn Gerlie Alpajora
dødstrusler fra familien til en fisker
anholdt for ulovligt fiskeri.
Kort efter trængte bevæbnede mænd ind hos hende,
og hun blev henrettet med et skud i hovedet
foran hendes to mindre drenge.
Ser vi på fiskerikriminalitet,
er det faktisk grænseoverskridende organiseret kriminalitet.
De samme syndikater, der står bag ulovligt fiskeri
står bag narkotikasmugling,
menneskehandel og andre forbrydelser.
Kommer man på tværs af dem, sætter man livet på spil.
Bliv ikke overrasket over, hvor langt regeringer vil gå
for at forhindre en i at afsløre de økonomiske aktiviteter,
som får statsstøtte til søs.
Statsstøtte er skattepenge, en branche får
for at holde prisen på et produkt eller en service nede.
I et stigende antal lande
blev der givet flere penge ud, end fiskeriet tjente ind.
Så hvis man ikke spiser fisk,
støtter man stadig fiskeriet, fordi man betaler til det over skatten.
SOCIALMILJØFORSKER
Det er faktisk rystende, at vi støtter fiskeribranchen
med omkring 35 milliarder dollar.
Det er samme beløb, som vi ifølge FN kunne bekæmpe verdens hungersnød for.
Statsstøtte skulle oprindeligt sikre fødevareforsyning.
Men ironisk nok er det nu årsag til ustabil fødevareforsyning
i mange udviklingslande.
EU-fiskeri i for eksempel Vestafrika støttes af EU-midler.
Det betyder, at lokale virksomheder udkonkurreres
på grund af den økonomi, som EU har i ryggen.
Det er bare en fortsættelse
af en historie med udplyndring af det afrikanske kontinent.
Disse intensive fiskerier udraderer ikke alene fisk,
men også økonomier.
FISKETYVERI KOSTER AFRIKA MILLIARDER
I USA er op imod hver tredje importerede fisk
ulovligt fanget og dermed solgt ulovligt.
Ofte stjålet fra de mest nødlidende lande, hvor der nu er krig på grund af fisk.
En af årsagerne til de berygtede pirater i Somalia,
der er frygtet verden over, var faktisk ulovligt fiskeri.
De var ydmyge fiskere, der ville forsørge deres familie.
Da der udbrød borgerkrig i Somalia,
invaderede udenlandske fiskere, nutidens virkelige pirater,
Somalisk farvand og begyndte at tage fiskene.
De tog maden ud af munden på dem,
så de somaliske fiskere måtte finde en anden næringsvej.
Men udplyndringen langs Afrikas kyst foregår overalt på kontinentet.
Sea Shepherd forsøger at standse det,
og sammen med regeringer
vil de opspore og anholde ulovlige fiskere for eksempel i Liberia.
MONROVIA, LIBERIA, VESTAFRIKA
På trods af advarsler imod at rejse dertil besluttede vi at tage med
for at komme med derud, hvor problemet er.
Vi ser flest internationale flåder
fra lande, hvor de har udtømt deres egne bestande,
så de rykker længere og længere væk for at finde nye.
Teknologien bliver mere og mere avanceret, så de fanger flere fisk.
De internationale flåder kommer og fisker enten ulovligt…
Deres fangster er enorme summer værd, så det er som en guldfeber.
Vores kyster var…
TIDLIGERE FORSVARSMINISTER
…en gavebod indtil for nylig,
hvor vi satte fokus på det og prøvede at overvåge det.
Når vi har militæret med ud, er vi i højeste alarmberedskab.
Vi ved, der foregår kapringer, så det er en farlig operation.
LIBERISK FARVAND - 175 KM FRA KYSTEN FISKERIPATRULJE
Ved ankomsten stod det klart, hvorfor havet ved Vestafrika er værd at beskytte.
Det er hjemsted for en af sidste store forekomster af havdyr.
Det vrimlede med sjældne og skønne dyr af alle slags.
Utallige arter tog turen over Atlanterhavet for at komme hertil.
Et helle til parring og ernæring.
De lever i en så utroligt stor harmoni og balance.
Men også en anden art var rejst hertil af en helt anden årsag.
Det varede ikke længe, før Sea Shepherd
og den liberianske kystvagt fandt og bordede fiskerbåde.
Arter, jeg aldrig har set før, døde i nettene, før jeg kunne nyde dem.
Men det fortsatte under dæk,
hvor det stod klart, at disse skibe var som flydende slagtehuse.
Dette er lastrummet på blot én fiskerbåd.
Det er kun toppen af isbjerget. Skibet er proppet med dem.
Der kan være hundredtusindvis.
Det er svært at borde skibene, så det kræver nærmest militærøvelse.
Ingen aner, om de fisker bæredygtigt eller ej.
Det kan sælges certificeret.
Hvordan kan man håndhæve love om bæredygtigt fiskeri
med så mange både langt ude på havet?
Det er jo helt umuligt.
LIBERISK FARVAND - KL. 3:30
Det er om natten, ulovligt fiskeri trives i ly af mørket.
Både sejler uopdagede hertil fra andre lande og stjæler fiskene.
Det var også Sea Shepherds bedste arbejdstid.
Vi må borde skibet, så snart som muligt.
Modtaget.
Sea Shepherd har lige set en båd i horisonten.
Den er på radaren. Den kan være ulovlig.
Det finder vi snart ud af.
Det var en kinesisk trawler.
I lasten var der store mængder af ulovligt fangede fisk.
Båden blev tilbageholdt, og de fik bøder. Det var kun én sejr,
men det viste tydeligt de andre både i området,
at deres ulovlige handlinger fik konsekvenser.
Stadig på fiskerbåden efter solopgang, da den skulle sejles ind til havnen,
så jeg nogle mænd ro hen til båden.
Jeg huskede forsvarsministerens piratadvarsel,
men de lignede ikke pirater.
Hvorfor sætte livet på spil på åbent hav i en lille kano?
Pludselig så jeg det her.
De var sultne.
Disse mennesker har boet langs kysten her
i umindelige tider.
Det er deres næringsvej og liv.
Da vi lod erhvervsfiskeri komme så tæt på deres område,
mistede de chancen for en god fangst.
Kan han ikke fange det, han skal,
fordi en erhvervsfisker har snuppet det hele,
må han sejle længere ud.
De har ingen redningsveste. Det er farligt. Alt kan ske.
Ryger man ud af båden eller kanoen, er det sket.
Fiskeriarbejdere til søs har et af verdens farligste jobs.
Til sammenligning blev over 4.500 amerikanske soldater dræbt
i Irak-krigen i løbet af 15 år.
Men i samme tidsrum døde 360.000 fiskeriarbejdere på jobbet,
da anslået 24.000 arbejdere dør hvert år.
Vestafrikanske kanofiskere
har tilfældigvis den højeste dødsrate af alle fiskerier i verden.
Enormt mange mennesker var afhængige af fisken,
som nu næsten er væk.
Det affødte hungersnød, ikke kun på kysten,
men op til 1.600 km ind i landet.
Hvad gør folk så i stedet for at fiske?
De jager vilde dyr på land.
Det har ikke kun være katastrofalt for dyrelivet på land,
det har også haft en enorm indvirkning på menneskene,
for handlen med det dyrekød er årsagen for ebola-epidemien.
Det er underbygget i den videnskabelige litteratur.
Tyveri af fisk forværrer
eller forårsager ebola-udbrud i Vestafrika.
Vores tur i Liberia nærmede sig enden,
og jeg tænkte på, om der var en anden fiskemetode,
der kunne være løsningen
på både de miljømæssige og de menneskelige konsekvenser.
Der viste sig et lille glimt af håb i form af havbrug.
En branche med ry for
at kunne ernære verden på en miljøvenlig måde
uden problemerne fra typisk fiskeri.
Ingen bifangster, intet ulovligt fiskeri,
ingen havbundsskader ingen drab på truede arter,
og uden farlige arbejdsforhold. Det var lige det, jeg søgte.
Mange mennesker tror, at bæredygtige fisk kommer fra havbrug
og ikke havfiskeri, men sådan er det ikke.
Der er mange problemer ved havbrug.
For eksempel forurening, sygdom, og vi må spørge:
"Hvad får fiskene at spise?"
Hvad får de at spise?
Branchen hævder at kunne producere et kilo havbrugslaks
med kun 1,2 kilo foder.
Ved nærmere eftersyn viser det sig, at foderet er kraftigt bearbejdet
og lavet af tørret fiskemel og ekstraheret fiskeolie,
som det kræver enormt mange fisk at producere.
Så faktisk går der mange flere fisk til at producere havbrugsfoder,
end havbruget producerer.
Så havbrug er bare forklædt havfiskeri.
Det var endnu mere rystende, hvor omfattende havbrug faktisk er.
I dag kommer omkring 50 % af verdens fisk
fra havbrug som disse.
Enorme bure i havet med titusindvis af fisk.
Vi forlod Liberia og rejste tilbage til Skotland,
en af verdens førende producenter af havbrugslaks.
Da ingen af de store firmaer ville tale med os,
talte vi i stedet med nogle af branchens whistleblowere.
Havbrugslaksebranchen i Skotland er magtfuld.
GRUNDLÆGGER AF INSIDE SCOTTISH SALMON FEEDLOTS
Det er globale virksomheder med midler og evner til at styre fortællingen
og sikre, der kun kommer oplysninger ud, som de kan lide.
Jeg ville dokumentere problemerne og kom ud til et af havbrugene.
Jeg filmede nogle af de værste havluseangreb nogensinde.
Corin fik optagelser af, at laks blev spist levende
af en flok havlusparasitter.
Det forekommer ofte i havbrug.
Det var trist at tænke på, at denne art,
der havde udviklet sig i millioner af år til at krydse have
og floder for at nå de præcis samme gydepladser,
de selv kom fra, nu måtte svømme i cirkler i deres eget møg.
Det anslås, at hvert laksebrug i Skotland producerer bioaffald
svarende til en by med 10 til 20.000 indbyggere.
Samlet set anslås Skotlands laksebrugsbranche
at producere bioaffald svarende til hele Skotlands befolkning hvert år.
Nu ville jeg møde aktivisten Don Staniford.
For at afsløre sandheden om havbrug havde han været undercover i årevis.
VERDENS STØRSTE LAKSEBRUG
Vi sluttede os til ham.
Vi er på Marine Harvest laksebrug,
og det er ulækkert.
Det her er stanken af skotsk laks.
Her dør laksene fra havbrugene.
Måske 50 % af laksene dør. før de bliver spiseklar.
Det her er "Dødsbjerget".
Det er et symptom på fabriksfremstillet laks.
Fiskene dør af blodmangel, luseangreb,
smitsomme sygdomme,
klamydia, hjertesygdomme.
Det er velfærdsmisbrug
og på ingen måde løsningen på verdens sultproblemer.
Laksebrug er spild af ressourcer. Det er biologisk vrøvl.
Stanken var forfærdelig. Der var ingen lysorange og lyserøde laks,
som man ser i reklamerne.
Så opdrættede laks
ville uden farvetilskud i foderet være helt grå.
Lakseopdrættere kan faktisk vælge på en farvepalette,
som når man skal male huset.
Man kan vælge farvetonen for den laks, man vil producere.
Jeg skal ikke blande mig,
men folk spiser vist grå fisk, der er malet lyserød.
Det er Skotlands ægte uhyre.
Men miljøpåvirkningen fra havbrugene handler ikke kun om fisk.
Et af verdens vigtigste levesteder
…er mangrover.
Mangroveskove er altafgørende stormbarrierer.
De beskytter samfund
mod stormflod, selv mod tsunamier.
Alligevel er 38 % af verdens mangrover blevet ødelagt af rejeopdræt.
Men det er rejefoderet, der påvirker mennesker mest.
da den afhænger af slaveri.
Vi hører meget om bloddiamanter.
Dette er blodrejer.
Denne nye luftoptagelse viser en fisker i Sydøstasien,
der skriver en hemmelig besked til dronen uden for kaptajnens synsvinkel.
KOM OG HJÆLP OS
MILJØRETSSAMMENSLUTNING
Slaveri på havet er et enormt problem. Det er meget svært
at sætte præcise tal på, fordi det foregår i det skjulte.
Dem, der driver den rovdrift på folk, vil naturligvis ikke opdages.
Her vil jeg pege på Thailand.
I omegnen af 51.000 både fisker i Thailands farvand under thailandsk flag.
De måtte lære at fiske
billigere og billigere, og fangede færre og færre fisk.
Der ligger hele miséren.
De fleste af bådene ville ikke være rentable
uden den meget billige arbejdskraft.
I starten anede jeg ikke, at jeg ville komme hertil,
men det er svært at tro, fiskeribranchen er så korrupt.
Jeg fandt modstridende oplysninger på nettet,
så jeg ville selv spørge branchen
på en international fiskerimesse kun for branchens insidere.
Vi lavede falske visitkort for et falsk fiskefirma for at komme ind,
og det virkede faktisk, så vi fik filmet min snak
med en repræsentant for thailandske fisk.
-Jeg undersøgte… -Undersøgte?
Ja. Jeg fandt ud af, at mange thailandske rejer
kommer fra slaveri. Folk kidnappes…
-Nej! -Er det ikke sandt?
Nej, det er ikke!
-Så de lyver altså? -Ja.
-Der er ikke slaveri? -Nej.
Hvorfor siger de det så?
Det ved jeg ikke.
-Ja. Så… -Forretninger. Bare forretninger.
Ja, klart. Bare forretninger.
Jeg var så træt af, at virksomhederne og NGO'erne
blåvaskede sandheden, men helt ærligt var jeg i vildrede.
Jeg kunne kun med sikkerhed vide, om fiskerislaveriet stadig foregik,
ved at tale med fiskerislaverne selv.
Vil du mene, det er farligt for mig at lave denne film?
Der er sikkerhedsproblemer. Dem kan du ignorere for egen regning.
Man kan se, at folk bliver dræbt, så nogle af de involverede er mordere.
Du kan blive dræbt, og det kan ske,
hvis du er på det forkerte sted på det forkerte tidspunkt.
Du kan blive offer for uretfærdig eller urimelig behandling fra myndigheder,
der er blevet bestukket, offer for korruption.
Så du skal være utroligt forsigtig,
og dine sikkerhedsforanstaltninger kan betyde forskellen mellem liv og død.
Vi ankom til Bangkok
med adressen på et midtvejshus for undslupne slaver.
Vi vidste, at ved at optage samtalerne
og kaste lys over kriminel aktivitet i landet
udsatte vi os selv og dem omkring os for fare.
THAI-OVERSÆTTER
Film ikke ansigtet.
Jeg kan blive straffet for at hjælpe dig!
Vi kunne kun krydse fingre og håbe, vi fik de svar, vi søgte.
HEMMELIG ADRESSE I DET SYDLIGE THAILAND
Vil du begynde med at fortælle, hvor længe du var på bådene?
Jeg var på havet i ti år, to måneder og to dage.
Jeg var bange, helt ærligt.
Ingen kunne komme derfra. Der var vagter, der bevogtede os.
Jeg var på havet i seks år.
Jeg var så deprimeret, at jeg forsøgte selvmord tre gange.
Da jeg mødte kaptajnen på land, drak vi og morede os.
Da jeg kom ombord, og båden sejlede fra land,
forandrede kaptajnen sig fuldstændig.
Han opførte sig, som om vi ikke kendte hinanden.
Han mobbede mig og var led, som om vi var fremmede.
Han kastede kogende vand på os, hvis vi var syge og trætte,
slog os med en jernstang, når han var vred
og truede os med en pistol.
På den båd, jeg var ombord på,
lagde de af og til de døde i fryseren, når de havde dræbt dem.
På min båd faldt drenge i havet og druknede.
Jeg så deres lig flyde i overfladen nogle dage efter.
Jeg havde ondt af forældrene, der ikke ville høre om deres søns død.
Når bådene er midt ude på havet,
og der opstår problemer,
kan man blive smidt overbord og ned i havet.
De kan bare sige til myndighederne,
at man var syg og faldt i vandet.
Folk ser ikke, hvordan vi fanger fisk, de tænker kun på forbrug.
Mange af de fisk, vi spiser i dag, stammer fra slaveri,
fra tvangsarbejde.
Jeg så gerne, at folk holdt op med at støtte det,
hvis det er muligt.
Ville du kunne vise os slavebådene, eller er det for farligt at filme?
Det er farligt at lave denne dokumentar og filme disse både.
Hvis du er bange for at dø, så tag hjem.
Her fik vi at vide, at vi skulle standse interviewet straks,
da politiet var på vej.
Nogen havde anmeldt os for at filme uden tilladelse,
og vi måtte afsted med det samme.
Det var trist at forlade Thailand sådan
og vide, at unge mænd som mig var fanget på fiskerbåde
og kunne ikke tage hjem.
Men efter at have været i fare følte jeg mig magtesløs.
Særligt, fordi myndighederne er med til at dække over det.
ENGLAND, STORBRITANNIEN
Hjemme igen har jeg ikke filmet i ugevis.
Tyngden i det hele ramte mig, og jeg var helt overvældet.
Men nogle måneder før havde vi bestilt en tur til Færøerne,
et lille ørige i Nordatlanten med en gammel hvalfangstform.
Vi bestilte turen, mens jeg troede, hvalfangst var en stor trussel mod havet.
Men efter at have set langt større farer og overtrådte menneskerettigheder,
virkede det som et tilbageskridt.
Men denne form for hvalfangst, kaldet "grindefangst",
var for nylig i medierne som en bæredygtig hvalfangstform,
hvor hvalarten ikke skulle være truet, og fangsten
skulle ikke skade miljøet.
Jeg begyndte på alt det her på grund af hvaler,
og jeg var skeptisk over for, hvor bæredygtigt det er.
Vi tog til Færøerne for at se hvalfangst og måske tale med en fanger.
FÆRØERNE, DANSK RIGSFÆLLESSKAB
Nogle år på øerne er der kun et par hvalfangster.
I andre år slet ingen.
Vi ventede i ti dage på nyt om en hvalfangst,
indtil vi endelig blev ringet op.
Hvalfangst? Hvor langt væk?
Okay.
Hvannasund? Hvordan staver man det?
H-V… Ja. S-U-N-D.
Jeg ved, hvor det er. Okay. Vi ses senere.
HVANNASUND, FÆRØERNE
GRAVID HVAL
Midt i kaosset af alt det, der var sket,
forstod jeg endelig bæredygtighed.
Det betyder bare, at noget kan fortsætte for evigt,
uanset den lidelse, det forårsager.
Faktisk var grindefangsten så bæredygtig, som den kunne blive.
Men jeg gad vide, om bæredygtighed
er den rigtige måde at passe på vores have på.
FÆRØSK HVALFANGER
Jeg føler mig ikke som et dårligt menneske.
Som i: "Du er et dårligt menneske, for du dræber hvaler."
Jeg dræber hellere én hval end 2.000 kyllinger.
Det er cirka samme mængde kød.
Så hvis verden vil tage 2.000 liv, og vi tager ét, må de gøre det.
På det punkt føler jeg mig bedre end mange andre mennesker,
som tænker: "Ja, vi spiste laks i aftes."
Nå?
Fire personer, laks … Det betyder, to, tre laks dræbt.
Har du det godt med at have dræbt to laks
for at få aftensmad?
Jeg kan godt forstå, at folk siger:
"Vil du spise, så dræb ikke noget."
Altså, spis grøntsager og frugt og sådan noget.
Det er jeg med på, men jeg kan ikke følge folk, der siger:
"Dræb ikke hvaler", imens de dræber eller spiser andre dyr.
For mig har en fisk, en kylling og en hval præcis samme værdi.
Det har ét liv.
Og…
…nogle siger, det ikke behøver at ende som mad,
men det er det, vi gør.
Selvom jeg ikke var enig i alt, han sagde, havde han en pointe.
Jeg havde altid set på fisk
og andre havdyr i forbindelse med bæredygtighed og miljø,
men jeg tænkte ikke over, at de var levende væsener,
eller om de kunne føle.
For mig er det sært at høre spørgsmålet: "Føler fisk smerte?"
Som videnskabsmand er det sund fornuft.
Fisk har et nervesystem.
De har de grundlæggende elementer, som alle hvirveldyr har.
De kan føle på et niveau, som jeg ikke kan forestille mig, vi kan.
Vi føler smerte, vi føler berøring.
Men fisk har en linje ned langs siden,
der fornemmer de mest udsøgte små bevægelser i vandet.
Så tusindvis af fisk kan bevæge sig som én.
Dem, der siger: "Du kan gøre alt ved en fisk, den mærker intet."
Eller at de … At de ikke kan relatere til smerte
eller fornemme truende farer.
De har aldrig rigtig observeret fisk.
Det er nok en undskyldning for at gøre usle ting
mod uskyldige væsner.
Jeg kan ikke se anden forklaring på at behandle fisk
på så barbarisk en måde.
Spiser du ikke fisk?
Jeg spiser ikke længere fisk eller andre dyr.
Et forskerpanel for EU konkluderede, at fisk kan føle smerte og opleve frygt.
Ligesom delfiner og hvaler
kan fisk også have komplekse sociale liv,
og de kan arbejde med andre arter om at finde føde.
Forskningen beviser endegyldigt at intelligensen, hukommelsen
og sanserne for disse dyr,
fisk og endda skaldyr, ligner vores meget mere,
end vi forestillede os.
Fiskene opfandt nok de kendte sanser.
FORFATTER AF "WHAT A FISH KNOWS"
De har eksisteret længe.
De har fremragende syn, hørelse, berøringsfølelse, lugtesans og smagssans.
De har de rette smertereceptorer for fysisk, kemisk og varmesmerte.
De samme tre slags, som vi har.
Der er også beviser på, at fisk er nysgerrige,
måske bekymrer sig og er bange,
når de ser andre fisk blive taget op af akvariet
og hakket i stykker lige ved siden af.
Det kan være familie eller bare nogen, de er kommet til at holde af.
Der forskes i, at dyr tager demokratiske beslutninger.
For eksempel har sild en meget pudsig kommunikationsform.
De prutter for at kommunikere.
Hvis 60 % af en sildestime prutter,
er det på tide at svømme væk. Ikke overraskende.
Men de bruger det som kommunikationsmiddel.
Jeg kan ikke holde masken.
Selvom det var sjovt,
har jeg altid hørt, at fisk er en vigtig del af kosten.
Jeg manglede svar.
Hvad går jeg glip af, hvis jeg ikke spiser fisk mere?
FORFATTER AF "HVORDAN DU UNDGÅR AT DØ"
Hvis du ikke spiser fisk mere, går du glip af alle de giftige tungmetaller.
Kviksølv, ikke? Du reducerer indtaget af dioxiner og PCB'er,
ikke-nedbrydelige organiske forureningsemner.
Den akvatiske fødekæde
er den mest koncentrerede kilde til industriforureningsemner.
Tanken om ren fisk?
Der er kun beskidte fisk og mere beskidte fisk.
Hvis man ser på den største kilde til dioxin,
giftige tungmetaller, PCB, hexachlorbenzen,
plastforbindelser, flammehæmmende kemikalier…
Alle industriforureningsemner findes i størst koncentration i fisk.
Det er bare der, forureningsemnerne ender.
Kviksølv er meget giftigt.
FORFATTER AF "DIAGNOSIS: MERCURY"
Lad os sige, kviksølv fra en industri forurener luften eller vandet.
Små bakterier, plankton, begynder at optage kviksølvet.
Og så spiser små skabninger dem.
Så bliver de mindre fisk spist af større fisk og så videre.
Det kaldes bioakkumulering.
Så der er andre ting i fisk end bare omega-3-fedtsyrer.
Disse forureningsemner opvejer ofte fordelene ved næringsstofferne.
Mange tror, fisk er den bedste kilde
FYSIKER
til disse vigtige omega-3-fedtsyrer,
men folk ved ikke, at fisk ikke laver omega-3-fedtsyrer.
Det er algerne, der laver omega-3-fedtsyrer,
og fiskene sluger algerne.
Alge-DHA'et ender i fiskekødet, så vi dræber fisken, knuser dens kød
og presser "fiskeolien" med omega-3-fedtsyrerne ud.
Det er i virkeligheden algeolie.
Hvorfor så ikke bare spise algerne?
MARINBIOLOG
Hvorfor bruge en mellemmand i stedet for spise fra kilden?
New Wave Foods blev startet for at rykke ved fiskebranchen
PLANTE-/ALGEBASERET "REJE"
og lave mad af havplanter.
Man går ikke glip af smagen. Den er der.
Det er lækkert, men man undgår kolesterol, der er ingen PCB'er,
ingen kviksølv, ingen tunge antibiotika.
Man får de gode ting fra havet, men undgår de dårlige ting.
Plantebaserede løsninger
er en af vores bedste muligheder for at komme videre.
Traditionelle dyrebrug
med opdræt af køer og høns påvirker havene enormt.
Udledningen skaber døde miljøzoner.
GYLLE DRÆBER FISK
Også fiskeri og havbrug. Finder vi alternativer,
der er lige så lækre og sunde for folk,
men bedre for miljøet, hvorfor så ikke gøre det?
Min rejse havde ført mig vidt omkring. På trods af den katastrofale ødelæggelse
beundrede jeg havet mere end nogensinde før.
Min nye viden styrkede mig,
og jeg glædede mig til at bruge den viden.
Selvom jeg stadig samler skrald på stranden,
er jeg med i et projekt, der vil undersøge og anmelde miljøproblemer.
Med så mange plantebaserede alternativer til næsten alle fisk og skaldyr…
PLANTEBASERET 'CALAMARI'
PLANTEBASERET FISK
…indså jeg, at det bedste, jeg kan gøre hver dag…
PLANTEBASERET "REJE"
…for at beskytte havene
og det havliv, jeg elsker, blot er
ikke at spise dem.
Beskytter vi mere og fisker mindre,
og genopretter vi den balance og et sundt økosystem,
har de gode chancer for at klare sig igennem de hårde tider.
Der er håb her,
fordi havøkosystemer hurtigt genoprettes, hvis de får lov.
Koralrevene ville komme sig,
de utrolige fiskestimer ville vende tilbage,
og hvalerne ville vende tilbage til vores kyst.
Det kan vi få til at ske. Det kan vi gøre.
Udsigterne for havenes genoprettelse er meget spændende,
men det kan kun ske hvis meget store havområder…
RED HAVET: OPRET OG HÅNDHÆV FISKERIFFRIE ZONER
…lukkes for fiskeri.
Da regeringerne ikke vil skride til handling…
STOP STATSSTØTTEN
…og branchen dybest set er ureguleret,
er det eneste etiske at gøre at holde op med at spise fisk.
Det er ikke for sent at gribe vores bedst håb for
at have et hjem her i universet.
Respektere det, vi har, og beskytte resten.
Sikre, at intet forsvinder.
De fleste gode og dårlige ting,
der ændrer noget ved civilisationen, begynder med nogen.
Én person.
Og én kan ikke gøre alt, men alle kan gøre noget.
Og af og til
gør store idéer en stor forskel.
Det kan vi gøre. Det er det, du kan gøre lige nu.
Kig i spejlet, find ud af det. Gør det.
Tekster af: Pia C. Hvid