Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Мене звати Мака.
Мені 29 років.
З них 28 років я була невдахою, але я розвиваюсь.
Я стаю…
крутою чіксою.
-Я не можу! -Годі, Адрі.
-Ти знущаєшся? Або всі, або ніхто. -Тобто? І так класно виглядає.
Наче дві цицяки.
Скоріше, як дві цицьочки.
Якщо чесно, я ніколи не любила біль.
Ніщо так не болить, як відчуття слабкості, коли ти не слабка.
Гайда.
Що ж… я вірю в кохання понад усе на світі.
Я вірю в Хуліана, свідоцтво про шлюб,
недільні обіди зі свекрухою,
річниці одруження і я щиро вірю в нашу іпотеку.
Зараз не час сперечатись.
Адріана і так знає, що я думаю про її шлюб.
-Подобається? -Просто кайф.
Іди до мене, люба.
Ні, не хвилюйся за мене. Кінчай.
Вона намагається переконати нас, що може бути асексуалкою.
Не варто погоджуватися на менше, бо колись ти сказала: «Так».
Кажу ж бо їй, що ніяка вона в біса не асексуалка.
Це правда, що деякі племена Папуа Нової Гвінеї
роблять татуювання, щоб викликати мертвих?
Хімена й Санті зустрічалися, коли його збила машина.
Це було 11 років тому.
Треба вибрати між потрійною камерою
або величезною пам'яттю.
Як гадаєш?
Відтоді вона зациклена на Nesquik та ідеї знову з ним побачитись.
Чергова спроба походить з Індонезії: реінкарнаційні солі.
Дух Санті має повернутися за 200 доларів плюс доставка.
Хіме переконана, що рано чи пізно Санті постане в плоті,
тож вона шукає його скрізь, де є плоть.
Але вони завжди утнуть таке, чого Санті не зміг би.
І пошуки, звісно, починаються знову.
Я теж не ідеальна.
Хотілось би бути більш упевненою, сильною і не зважати на інших.
Я над цим працюю.
Платіж відхилено.
-Отакої! -Як завжди.
Я допомагаю тобі стати мудрішою.
Але він гарний. Це все, що мені треба.
Ми бачимося раз на тиждень.
Ніяких кінотеатрів, чи магазинів, чи кафе. Ця фігня нам не потрібна.
Так я маю вдосталь часу на себе.
Бути в парі — це наче провалитися в психологічну чорну діру.
Це відволікає.
Я живу своїм життям і займаюся сексом з ним.
Зрозумійте правильно: я була невиправним романтиком, але згодом
я прозріла.
-Вимкни. -Що?
Вимкни, трясця!
Мерщій! Вимкни, перш ніж…
Що це в біса було?
Кажу-бо, що працюю над цим.
Але постійно говорити про мужиків задовбує.
Поговорімо про мене.
Обережно! Матчу не змішують із соєвим молоком. Блін.
Доброго ранку.
Я опублікувала вчорашню світлину з хештегом
#ЗабериНеКупуй.
Узгодила, щоб «Andrés Sardá» пошили сукню на вечір,
а «ODYSSEY» зроблять макіяж.
І я завершую писати твою промову.
-Як тільки буде готово… -Мако, що це?
Твій чай.
Я ж скинула голосове повідомлення.
-Голосове повідомлення? -Так, кицю. Повідомлення.
О четвертій ранку.
У мене нова дієта. Я не їстиму по 20 годин на добу.
Що?
У Калькутті жінки роблять так сотні років. Вони чарівні.
А вони по своїй волі тримають піст?
Тобто?
-Пусте. Буде мені. -Я не хочу бачити спокус навколо.
Гаразд?
Тож маєш удавати, наче теж постишся.
Із солідарності.
І ще: я б хотіла бачити тебе на підборах.
Іноді ти просто нестерпна.
Я не ношу підборів, бо не хочу мати пухирів
заради людини, яка платить мені в конверті, не дає вихідних,
а зараз ще моритиме голодом.
Чи не гідна я дещиці поваги?
Поговорімо про виразку, яка чекає мене, бо я не можу висловити все Піпі,
моїй незносній тиранці.
Але раби не скаржаться.
Ось хто я для неї.
Я почала працювати на Піпу півтора року тому,
коли геть у себе не вірила.
Вона ніколи мені не брехала.
Ти робитимеш усе від мого імені.
Світлини, тексти, зав'язування шнурків.
Платитиму мало, вимагатиму багато.
І ти будеш плакати.
Але це не моя вина.
Мені діагностували психопатію.
Тож мені буде начхати на твої почуття.
Я можу приступати?
Піпа на дев'ятому місці в національному рейтингу інфлюенсерів.
За минулий рік піднялася на 12 позицій.
-Піпо! -Піпо!
Нібито завдяки вінтажному фільтру.
Але я гадаю, що причина в іншому.
Піпо! На мене.
І в номінації «Найефективніша комунікація в соціальних мережах» перемагає
Піпа!
Дякую.
Щиро дякую.
Я… дещо хвилююсь.
Один допис може достукатися до тисяч людей.
На нас покладено відповідальність і прекрасний обов'язок робити зміни.
Це мистецтво комунікацій.
Хочу подякувати всім своїм підписникам і всім присутнім.
Дякую від усього серця.
Я б ніколи не здобула цієї перемоги
без допомоги…
My Boost-Up Serum Magic Fresh Light від Ophalo.
Ціна в супермаркетах — 25 євро. Дякую!
От блін.
Агов!
Є хто-небудь? У вас нема тампона?
Так. У мене є дещо навіть краще.
Я завжди тримаю одну про запас.
Спробуй. Тобі неодмінно сподобається.
Я пробувала чашу декілька місяців, але щось вона мені не зайшла.
Це мій бренд, і ними легко користуватись.
-Ракель? -Так.
Це я, Мака.
Мако, сонечко.
Авжеж, я бачила Піпу й подумала про тебе.
Отже, щодо чаші.
Візьмися пальцями за широку частину.
І вона зайде набагато легше. Ось побачиш.
Гаразд.
-Зрозуміла? -Секунду. Зараз спробую.
Ось так.
Ага, зайшла ідеально.
-Вони неймовірні, правда? -Просто чудові.
-Ракель. -Мако.
-Прекрасно виглядаєш. -Вітаю з перемогою.
Дякую. Приємно отримувати визнання.
-Як ти? -По вуха в роботі. Як завжди.
Піпа така зірка.
Мако, кажу тобі, що з твоїм потенціалом агентства мають за тебе битись.
Так. Але не знаю, чи мені це потрібно.
Ти ж не хочеш, щоб тебе експлуатували.
Звісно, ні.
Пора тобі заводити нові контакти.
-Умій за себе постояти. -Мені? Справді?
Ти заслужила.
Дякую.
Я йду. Тут можна заснути, і в мене побачення.
-Гарного вечора! -Дякую.
-Бувай. -Бувай.
Піпо!
Я вчора багато перепрацювала. І позавчора також. Тож…
Тож?
Тож… я йду додому. Будеш повертатися сама.
І завтра я прийду об 11-й. Ні, о 12-й.
О кицю.
-Що? -Поглянь на свої ноги.
Гадаєш, це нормально?
Я прошу гарно одягатися,
а ти в такий день привселюдно мене зганьбила.
Кеди знову в моді.
Так.
Якщо вони тобі пасують.
Бідолаха. Така нетяма.
Вони дорогі. І мені потрібна робота.
Крім того, я не можу влаштувати дикого скандалу.
Дівчата, ви не повірите, що Піпа щойно втяла.
Вона просто жахлива.
У вбиральні я зустріла Ракель,
інфлюенсерку, про яку я розповідала. Вона ясочка.
Ракель.
Трясця.
Лео повернувся.
І він з Ракель.
-Як тебе звати? -Макарена.
Тебе кличуть Макою чи Макареною?
Макою.
Мені подобається ім'я Мака.
За тебе, Мако.
-А тебе як звати? -Я Лео.
За мене тосту не буде?
Це було найміцніше, найпалкіше кохання мого життя.
З першого погляду.
Щасливий сюжет із фільмів про кохання почав розгортатися в моєму житті.
Процитуй мені…
пункт другий статті 66.
«У разі наявності двох або більше пом’якшувальних обставин
суд призначає… покарання на один або два ступені менше,
ніж установлено законодавством».
Мако, ти ж знаєш — я цього не переношу.
-Ти просто нестерпний. -Ні, це ти нестерпна.
-Ти бовдур. -Замовкни.
Наш зв'язок був тісним.
Таким тісним.
Мені здавалося, що наше кохання неповторне,
якого більше ні в кого не було.
Ніколи.
Але одного дня він зник.
Підвівся і пішов з реальності, яку ми разом спланували.
Ніколи не перепросив.
Просто пішов.
Мене накрила безвихідь. Я знала, що ніколи не буду щасливою без нього.
Дівчата, чого вам?
-Ну ж бо. -Але… закрий двері.
-Ти зовсім не спала, правда? -Так. Кому потрібна кава?
-Ні. -Ні.
-Мако, уставай. -Уставай.
-Допоможи мені, Адрі. -Усе добре. Справді.
-Але… -Ну ж бо.
-Тепер штани. -Ось так. Давай.
-Може, просто трохи поспимо? -Ні.
Гаразд. Ходімо поснідаймо.
Вибачте.
Вуглеводи потрібні. Вуглеводи корисні.
Я його наврочила, щоб вертався до Бостону.
-І підхопив вошей. Це як бонус. -Я в нормі.
Дівчата, я в нормі.
Це я отримала о четвертій ночі. Зараз почуєш, що було о п'ятій.
Не треба.
Це була не найкраща моя ніч.
Лео…
Лео був важливою людиною в моєму житті. Він залишив мене з певними проблемами.
Дякую.
Проблемами?
Добре. Він спровокував травму на романтичному ґрунті.
Але зараз я дивлюся на світ по-іншому. Усе розумію.
Так, винне наше незріле суспільство.
Змушує нас, зокрема жінок, вірити в казки.
Зараз у тебе виходить краще.
Той, хто мене скривдив і не вибачився, не вартий моєї уваги.
Я продовжую розвивати віру в себе. Це нічого не змінює. Геть нічого.
Він класний?
Усе ще з підтягненою дупкою?
Ти її заспокоюєш. А я кажу, що діло пахне керосином.
Хіме, я нова Мака.
Я Мака 2.0.
Повір мені.
Ти знаєш, що тобі треба в душ?
-Обов'язково. -Так.
Ну що ж.
Бувайте, дівчата.
-Бережись. -І душ.
-Дякую. -От ти стерво.
-Бувай, Мако. -Бувай.
Ти повелася на слова про Лео?
Вона з'їла 12 чуро із шоколадом. Порядок.
Ти серйозно? «Мака 2.0»?
-Адрі, годі. -Хіме.
-Вона навіть не Мака 1.5. -Люди змінюються.
-О так? -Ага.
Може, здивуєш нас і станеш секс-маньячкою?
Овва!
А ти?
-Може, сходиш до психолога? -Га?
Хіме.
Ти нестерпна.
Хіме! Ти куди?
Очам не вірю.
-Перепрошую. -Мені погано.
Спина болить.
-Не можу терпіти. -Ви записані?
Ні. Це сталося сьогодні. Після пробудження.
-Хай мене огляне той хлопець. -Самуель?
Так.
Саме так, Самуель.
Тобто Саму.
Ви його пацієнтка, родичка, знайома?
Ні. Поки що ні.
Треба записатися. Ми не обслуговуємо ургентні випадки.
Прошу вас, це важливо.
-У нас усе зайнято. -Самуель! Подивися… мою спину.
Терпіти не можу.
-Ледве можу ходити або щось робити. -Ви записані на сьогодні?
-Ні, вона щойно зайшла. -Марто, запиши дані.
Ми запросимо вас, щойно з'явиться вікно. Добре?
Заспокойтесь.
Я можу швиденько оглянути.
-Проходьте. -Гаразд.
-Якщо прийде Хосе Луїс, нехай зачекає. -Гаразд.
Розкажи мені, де болить. Я щось не дуже зрозумів.
Значить, дивися — болить уся спина.
Повністю.
Зверху донизу.
Навіть тут.
Тут болить найбільше. Ледве можу сидіти в кріслі.
-Гаразд. -Тут, на сідницях.
Може, на крижах?
-Крижі, сідниці — без різниці. -Що ж, погляньмо.
Гаразд.
-Можна щось запитати? -Угу.
Ім'я… Санті Асенхо… тобі щось говорить?
Хто?
Так. Коли відбувається реінкарнація, людина про це не знає.
Не розумію, про що ти.
Так, погляньмо.
Якщо натиснути тут, болить?
Ти вже так не стогнеш.
Подивимось.
-Болить? -Дуже сильно.
-Гаразд. -Справді болить.
Ти можеш його не пам'ятати, але ж мають бути однакові смаки.
Не забув же меч Араґорна з битви біля воріт Мораннон?
«Кличу вас на бій! Люди Сходу!»
-Зроби глибокий вдих, добре? -Звісно.
Видихай.
Охрініти!
Що ж, мій час завершився. Нехай Марта запише тебе на цей тиждень.
-Спина проблемна. -Звісно.
-Гаразд? -Авжеж.
І ще: «Кличу вас на бій! Люди Заходу!»
Так?
О так!
Я можу вам допомогти?
Може, я вам?
Ні, я вам?
Чого бажаєте, пані?
-Тобі не подобаються мої підбори? -Ні. Не зрозумій неправильно.
Не зрозумій себе неправильно, сонце. Бачу, ти мене оцінюєш.
Аж ніяк. Завжди захоплювалася людьми на підборах.
Ага. Зараз ти мені скажеш, що в тебе купа друзів-геїв.
Насправді так і є. Купа друзів-геїв.
Вибач.
Типова лицемірка.
Піпо, у тебе новий асистент?
Він трохи зіб'є твою пиху.
Я лише установила деякі межі.
Не знаю, як у вашому селі, але тут це робить роботодавець.
І Луїджі справді цінує цю роботу.
То ти стажист? На зарплаті?
Я фанат її діяльності.
Чи розумієшся ти на плануванні поїздок, розробці графіків, спілкуванні з брендами,
адмініструванні соцмереж, позиціюванні, показниках,
плануванні, фотографуванні й редагуванні?
Авжеж.
Маєш аварійну аптечку?
Подвійний скотч? Неодмінна річ. Особливо з Піпою.
Ще раз, як тебе звати?
Ось сукня.
Матимете неперевершений вигляд.
Покличте, якщо я знадоблюсь.
Послухай. Я тут подумала, чи був у вас секс на автостоянці?
Автостоянка. Гарна ідея.
Ми пробували тантру, перевдягання, зв'язування мотузками.
Якось ми вдавали, ніби щойно познайомилися в барі.
І допомогло?
-А якщо ми спробуємо секс утрьох? -Справді?
Чому ні? Вийде потужний стимул.
Але… якщо Хуліан закохається в дівчину?
Чи третім буде хлопець? А якщо він закохається в хлопця?
Що сталось?
Погляньте. Погляньте сюди.
-Не лякайтесь. Зараз подивимось. -У мене весілля в суботу.
Я ж на дієті. Нічого не розумію!
Це через хвилювання. Не переймайтесь.
Зараз я справді хвилююсь!
Але в чому проблема?
Треба скинути два кілограми, а весілля через чотири дні.
Як на мене, ви виглядаєте прекрасно.
Справді. І наречений не звертатиме уваги на зайві кілограми.
Чи звертатиме?
-Гадаєте, звертатиме? -Ага.
Ну тоді у вашої пари виходить поганий початок.
Чому?
Що буде, коли у вас почнуть з'являтися зморшки?
Або коли ваша фігура зміниться після першої вагітності?
Якщо це так, то він вас не вартий.
Краще усвідомити це до одруження.
Проблема не у вас.
Проблема в ньому.
Що?
Краще бути самотньою…
Мако! Зачекай мене тут. Потім продовжимо розмову.
Ні. Не хвилюйтесь.
Ми сьогодні ж підемо до кравчині, і вона швидко все виправить.
Матимете розкішний вигляд. Ось побачите.
МАКАРЕНА БАРТУАЛЬ
ДО ВІДОМА ЗАЦІКАВЛЕНИХ ОСІБ
КОКЕ ПОТРАХАЄМОСЬ?
-Мако. -Що?
-Чому б нам не піти до мене? -Ні.
-Я тут скорчений у три погибелі. -Ні.
У тебе, як у гуртяку, і я знов муситиму прибирати.
Що за відмазка?
-Мако. -Що?
Може, ми не на одній хвилі?
-Само собою. -Ти не впадаєш у романтику?
-Про що ти верзеш? -Ні? То й добре.
Мако, сонце. Як ти?
Моя ековиставка відкривається в цю суботу.
Будуть представники ЗМІ, а також багато людей з нашої сфери.
Людей, які будуть зацікавлені найняти тебе на роботу.
Я б хотіла,
щоб ти була.
Приходь.
Пора тобі вже йти від Піпи.
Дай мені знати, чи зможеш. Цьомки.
КЕПСЬКЕ РІШЕННЯ
Нам потрібно йти.
Якщо робота — мій найвищий пріоритет, то треба прийняти запрошення.
Це чудова можливість.
Нізащо. Там буде Лео. Знайди роботу в інший спосіб.
Мені потрібні контакти Ракель.
Ти вже досить доросла, щоб розуміти, що це буде катастрофа.
Життя не обмежується контактами Ракель.
Доросла? Проблема в тому, що Лео завжди влазить у моє життя.
Я зареклася думати про нього.
Чи продовжу я оглядатися на нього, коли вирішуватиму свою долю?
Перепрошую.
Мако?
Лео.
Що ти…
-Ти тут з новою дівчиною? -Прошу?
Чому ти тут?
Шукаю знайомства, щоб піти з гівняної роботи. Ракель – ясочка.
-Стій. Як ти… -Привіт.
Отакої, ви знайомі?
-Так. -Так.
-Так, ми… -Так, ми зустрічалися деякий час.
Я маю влаштувати суворий допит.
Це зайве. Упевнений, вона ледве мене пам'ятає.
Ракель! Яка чудова виставка. Хто автор?
«Деякий час»?
Я вам його представлю. Хочеш познайомитися з автором?
-Так. Звісно. -Чудово.
Дякую.
Як справи? Розважаєшся?
А ти?
І чому ж ти шукаєш роботу тут?
Якось… дивно.
Не дивно, адже ти зустрічаєшся з інфлюенсеркою.
То ти не пішла в юристи? Після років студіювання кримінального кодексу…
По молодості ми змарнували багато часу.
А ти?
Тут не пахне зібранням філологічної інтелігенції.
Я став викладачем.
Повернувся в Мадрид, щоб читати тут.
Лео працює в бюджеті?
Земля пухом усім твоїм мріям.
Принаймні в мене були мрії.
Що ж, бажаю тобі всього найкращого з роботою, Ракель і всім решта.
Мако, ми можемо розмовляти як дорослі люди?
Авжеж. Звісно, можемо.
Як тобі повернення в Мадрид?
Чудово. Я знайшов квартиру в середмісті.
-Справді? Де? -У Чамбері.
-Овва! -Що?
-Просто викладачам так живеться… -Я штатний працівник.
Я рада, що твій шлях до успіху йшов по прямій, без злетів і падінь.
У твоїх словах є дещиця сарказму?
Про що ти, Лео? Я теж виросла.
Так? Щось не віриться. Твої очі говорять, що ти не змінилась.
Це ти не змінився,
чоловік, що руйнує життя і не вибачається.
-Потім минає час, і ми друзі? -Мако, це було давно.
Змирися із цим, гаразд?
Що ти хочеш почути? Що я козел?
Чудово. Я козел і завжди ним буду. Так краще?
Тікати як боягуз — це твоя фішка.
Він гарненький, правда?
Лео.
Так, дуже. У вас були тісні стосунки?
Ні. Ми були разом лише п'ять років.
П'ять років? Але хіба він щойно не казав…
Так. Лео — вільна людина. Завжди говорить одне, а робить інше.
Що ти маєш на увазі?
Внесу ясність: я хочу насолити цьому засранцю,
бо це не справедливо, що в нього все так гладко.
Але також я хочу врятувати її.
Ви б не попередили людину, яка ось-ось упаде в яму?
Хотіла б я у свій час отримати таке застереження.
Сестринство.
Він кинув моє серце на підлогу, а потім почав на ньому танцювати,
доки від нього не залишилося саме місиво.
Але що трапилося, Мако?
Він найбільший гівнюк, якого я знала.
Він викинув мене, як непотріб. Знищив моє майбутнє.
Скажу тобі одне: тікай.
Тікай і ніколи не оглядайся.
Ой, мушу йти. Запізнююсь.
Усе гаразд?
«SALA EQUIS» З ТУРБОТОЮ ПРО ЕКОЛОГІЮ. ВІД РАКЕЛЬ
-Як справи цього тижня, Хімено? -Прекрасно.
Ми надрукували першу енциклопедію паранормальних явищ.
Радий це чути, але я запитував про спину.
Про спину?
-Погано. Спина болить. -Болить.
Прекрасно.
Поверни голову праворуч, повільно.
Чудово. Тепер ліворуч.
Чудово.
Ти віриш у кохання?
-Що за запитання? -Не знаю. Нормальне запитання.
Нормальне для твого психолога чи твоєї подруги,
але не для фізіотерапевта.
Знаєш, чому я тут? Спина мене справді болить.
Але насправді я б хотіла пропустити з тобою…
по бокалу.
Річ у тому, що я не зустрічаюся з пацієнтками.
Самуель, але між нами є флюїди.
Так. Твоя правда.
Тож?
Не знаю. Буде дивно, якщо ми підемо випити по бокалу.
Чому? Просто випити. По бокалу.
-По бокалу. -Ага.
-Звучить чудово. -Авжеж чудово.
Гаразд. По бокалу.
По бокалу, а потім…
-А потім ми подивимося, що з того вийде. -Звісно.
Подивимось.
Я б не відмовився від чашки Nesquik.
Що?
Що ж…
Тост?
-За вечір. -За вечір.
-Будьмо. -Будьмо.
Іди сюди.
-Макарена Бартуаль? -Так, це я.
ТВОЯ ГІДНІСТЬ НІКОЛИ ТЕБЕ НЕ ЗАБУДЕ
Щиро співчуваю.
ШАНОВНА МАКАРЕНО,
ПРИЙМИ МОЇ НАЙЩИРІШІ СПІВЧУТТЯ ЧЕРЕЗ УТРАТУ ТВОЄЇ ВОЛІ.
З НАЙКРАЩИМИ ПОБАЖАННЯМИ — ЛЕО. П. С. ПІШЛА ТИ.
ГУМАНІТАРНИЙ ФАКУЛЬТЕТ
-Вітаю вас. -Доброго ранку.
Що ж, без зайвих церемоній: ви маєте написати роботу.
-Так. -Ні.
Хочу побачити ваші роздуми на тему «Amour fou».
Безумство кохання.
Тобто втюхатися в когось по вуха?
Втюхатися в когось, бути нездатним відрізнити очікування від реальності.
Письменники цієї доби зображають кохання жінки як…
агонію.
Кохання навіть описується як психічне захворювання.
І це, схоже, правда.
Я очікувала більше чуттєвості від досвідченого викладача літератури.
Що ви тут…
Прошу?
Ви багато читаєте й аналізуєте,
але схоже, що погано розумієтеся на людських почуттях.
Ми тут не обговорюємо мою емоційну компетентність.
Звісно, ні. Не можна обговорювати те, чого не існує.
Гаразд. Хвилинку.
Я веду мову про певний період у літературі ХІХ сторіччя.
Стверджуючи, що жінки були безумні від кохання?
Не пояснюючи, що це їм не властиво,
не надаючи контексту.
Про це йдеться в книгах. Це лекція з літератури, а не історії.
Вам потрібен більш критичний, менш улесливий підхід.
Вона права.
-Чому ви на моїй лекції? -Я новий вільний слухач. Перевірте списки.
Нема потреби.
Дивіться, мова зовсім не про мої особисті переконання.
По суті, я фемініст і повністю підтримую рівність статей.
Але?
Годі мати нас за дурнів.
Якщо ви трактуєте кохання як таке,
що більше розтліває жінок,
то це слід засуджувати, бо саме тому ми нині такі.
Збентежені, обтяжені тягарем культурних стереотипів.
-Чиста правда! -У саму точку!
Одну хвилинку.
Поясніть мені,
як мій виклад періоду в літературі стосується ваших сьогоднішніх проблем?
Стереотипи про почуття формують переконання,
що ми маємо западати на першого ліпшого бовдура.
Точно!
Агов! Не хвилюйтесь. Зараз це не так поширено.
Побачивши вашу натуру, будь-яка жінка відразу вас кине.
Запхайте в дупу свою роботу.
У дупу!
Люди! Ми не можемо це так залишити.
Ходімо до декана, щоб поскаржитися на сексизм.
Даєш тестостерону повну заборону!
Чудово.
Даєш тестостерону повну заборону!
Дуже добре.
Усі, хто залишать лекцію, матимуть відмітки про відсутність.
І робота не скасовується.
Що в біса з тобою таке?
То ти намолола Ракель якоїсь брехні, і вона мені не довіряє.
Я ще навіть не починала.
То налаштувала проти мене моїх студентів. Навіщо?
А про вінок що скажеш? Це було підло, і ти знаєш.
Вінок…
Слухай, треба із цим зав'язувати.
Це безглуздя. Шлях у нікуди. Крім того… у нашому віці це…
Не можу терпіти такої зневаги.
Наче я винна, що мене скривдили чи що так сильно тебе кохала, але…
краще б не кохала.
Міг би й зрозуміти.
Але пусте.
Мені має бути байдуже.
Але тобі не байдуже.
І мені не байдуже.
Бо, зрештою, тільки ми знаємо про наші почуття.
Про наші колишні почуття. Не плутай.
Ти доводиш мене до сказу, але…
я хочу тебе поцілувати.
Мушу тебе розчарувати.
Ти теж хочеш мене поцілувати.
Я це відчуваю.
Ти самозакоханий гівнюк.
Не трахай мені мізки.
Відтрахати б тебе тут.
Прямо на столі.
Тобі цього хочеться.
Дуже сильно.
Бо ти неодмінно за мною скучив.
Ти так близько. Я відчуваю твій запах.
Тепер унічию.
Що?
Два : два.
Ненавиджу.
Мако, не будь такою. Ми ж із тобою змагаємося, хіба ні?
Ти принизила мене перед студентами.
Це різні речі.
Мако…
МІЖНАРОДНІ СТИПЕНДІЇ
Набираю його ще раз.
Напевно, застряг у заторі.
МАКА
ОРЕНДА
Мако!
Пройдімося по графіку в Мілані.
-Це будуть напружені два дні. -Саме так.
Ти оновила мій додаток для релаксації? Інакше я не сяду в літак.
-Усе в порядку. -Чудово, кицю.
У нас справді не буде часу для інших показів?
Ти нічого не наплутала?
Занадто багато часу для їжі.
Не знаю як, але зміни графік. Гаразд?
Поїхали.
Піпо, хочу поговорити про той випадок на вечірці.
-Про туфлі… -Не тягни.
Ти маєш ставитися до мене з повагою
і не глузувати з мене перед друзями.
-Я таке робила? -Так.
І моє терпіння не безмежне.
Так. Мною бути нелегко.
Гаразд.
-Мако, що коїться? -Це турбулентність. Розслабся.
-Піди запитай. -Добре, іду.
-Поверніться на місце. -Вибачте.
Господи. Я не хочу вмирати.
Не можу застібнути.
Мені так страшно.
Якою я запам'ятаюсь, якщо загину?
Я хочу бути іконою стилю.
Вдих. Видих.
Мако, зніми на відео. Ну ж бо.
Треба скуйовдити волосся. Додати трохи стресового вигляду.
-Ну як? -Чудово.
Привіт! Ми на літаку, який, імовірно, падає.
Якщо щось трапиться, то я вас усіх люблю
і думаю про вас.
І ви можете завантажити відео за хештегом #МиВсіПіпа.
Ми всі Піпа!
-Готово? -Так.
Це ніколи не скінчиться.
Мако, мені так страшно.
Не можу повірити. Чому ти тут?
Ми справді в крутому піке.
Твої останні думки про мене.
Не про батьків, Хімену, Адріану чи мир в усьому світі. Лише про мене.
Мої думки лише про ненависть до тебе.
Факт той, що ти думаєш лише про мене.
Яке твоє останнє бажання?
Поцілунок? Чи, може, секс у вбиральні?
Вирішуй.
Що ти робиш? Мако, відчини!
Мако!
Не дивіться так на мене.
Він заслужив.
Ти якась дивна останнім часом.
Опублікуй відео, щойно ми сядемо.
Але приземлилися безпечно?
Так, відбулися переляком.
-Гадаю, це була астральна подорож. -Гадаю, ви перехвилювались.
Важливо те, що я його зачинила.
Він зник.
Це і є проблема: ти його зачинила, а він залишився.
Треба було скинути його з літака.
Що трапилося, коли ви бачилися востаннє?
Байдуже.
Це був… останній раз.
За останній раз!
-За останній раз! -За останній раз!
А у вас як справи? Які новини?
Ти як? Як життя після сексу втрьох?
Чудово, але нічого особливого.
Нічого особливого? Так?
Ти вперше спробувала піхву й не маєш, що сказати? Що за дурниці?
-Я не буду вдаватися в подробиці. -Мусиш!
Ні.
Отже, із кралею нічого особливого.
А як було з Хуліаном?
Було наче… повернулася іскра.
З'явилося збудження.
Пустощі пішли нам на користь.
Бо це не що інше, як звичайні пустощі.
Я не вірила, якщо чесно.
Мені здавалося, що ти від нього втомилася і що це непоправно.
-Утомилася від Хуліана? -Ага.
Дівчата, Хуліан — моя сім'я.
Піти від нього — останнє, чого я хочу.
Позбутися облаштованого життя,
шукати нову квартиру, робити світлини для тіндера…
Ні, дякую.
А як у тебе з лікарем?
Нічого не вийшло.
-Що? -Але ви були чудовою парою.
Ага.
Але потім щось… пішло різко не так.
Хіме.
Ти не повіриш, що мені дав один пацієнт.
Хіба він не чудо?
Можеш дати йому ім'я.
-Ти порвала, бо він любить хом'яків? -Він на них просто зациклений.
Це перші твої стосунки, які тривали понад місяць.
І секс був казковим.
Так, але…
він обожнює хом'яків.
Обожнює.
Адрі, він однозначно не Санті.
Я продовжу пошуки. Ось і все.
Піду до вітру.
Пішла плакати.
І якщо так триватиме… вона помре на самоті.
Або ні.
Добридень. Хімена?
Так.
Можна зайти?
Ага.
Для початку цього цілком достатньо.
Не знаю, чи зійду за нього.
Що, по-вашому, бути актором?
Репостити котиків і сидіти на дієті?
І в об'яві ви пишете, що любите виклики.
Це, наприклад, удавати із себе неповносправного чи норвежця.
Ваше прохання — якесь безумство.
Санті тричі ламав зап'ястя на скейтборді.
-Так. -То що скажете?
Хіба вона в це повірить?
У Хіме були погані стосунки з логікою впродовж останніх одинадцяти років.
Вона сприйме вас за Санті. І можете відкланятись.
Дасте їй волю.
І допоможете у великій справі.
Це ж суспільна роль актора, правда?
Так. А якщо вона запитає щось таке, чого немає в тексті?
Імпровізуйте.
Це якраз ваша роль.
Не переймайтесь.
Зо два побачення, і все завершиться.
Отже, яка ціна питання?
Блін, я ненавиджу кокосові тістечка.
Украй важливо, щоб ви їх любили.
Це влетить вам у копійку.
Мені зайшов передостанній.
А мені — останній.
Народ шаленіє від «Двох веж»,
але я дивився їх разів 20, тому сумнівів бути не може.
Раніше ти не парився Толкіном.
Мої смаки змінились. Диво якесь.
Відколи?
Не знаю. Зо два місяці тому.
Солі.
І ні сіло ні впало в голові крутилося твоє ім'я.
«Хіме Еррера…» Тож я знав, що маю тебе знайти.
Ти думаєш, що я здурів, так?
Аж ніяк.
Що з твоєю рукою?
Раптом мені захотілося застрибнути на скейт.
Тож я купив, і потім… потрійний перелом. Ото непруха.
Можна тебе щось запитати?
Звісно.
Назва групи, місто, сорт сиру,
нелюба тварина й серія із «Сімпсонів»?
Ого. Що ж.
Що там у нас? Група? «Slipknot».
Единбург.
Швейцарський.
-Серія з Пінчі. -Вона блискуча!
І… О, довбані гризуни. Ненавиджу їх.
Де ти ховався?
ХІМЕНА Я ЙОГО ЗНАЙШЛА. ЦЕ САНТІ!
Мако.
Я хочу вибачитись.
За те, що сталося в мене на роботі, і…
за все.
Я поїхав без пояснень.
Це була помилка.
Велика помилка.
І мені справді прикро, бо я ніколи не хотів тебе скривдити.
Ти вирішував без вагань.
Ні. Мені справді було важко
жити без тебе, без твоїх постійних дорікань.
Мені дуже прикро.
Це правда.
Друзі?
Я зрозумів.
Що ти тут робиш?
Ускладнюю собі життя.
Я частково складала список гостей,
і не могла не запросити Ракель.
Вона може взяти супутника. Але я молюся, щоб не прийшов Лео.
Хоч він і вдає із себе дорослого, я не хочу його бачити.
Мако!
Набери Матео. Зачіска розплутується.
-Поправити? -Ні.
-Набери Матео. -Уже дзвоню.
Матео…
Мако!
-Привіт. -Твоя сумочка?
Піпа віддала. Це з Мілану.
Їй було незручно за вечірку, і часом вона буває доброю.
Сонце, їй подарували сумочку в шоу-румі.
Вона не захотіла, бо її торкалося багато людей.
Що?
Від стресу аж сльози навертаються.
Не плач. Усе гаразд.
Ракель, вибач за те, що я казала недавно про Лео.
Нічого страшного.
Ми працюємо над удосконаленням спілкування,
і в нас добре виходить.
-Я рада. -Чому б нам на днях не повечеряти разом?
-Ні. -Так. Це буде ніби нова сторінка.
Пора вдати із себе дорослу.
-Авжеж. -Приходь з ким захочеш.
Скажу своєму хлопцю.
Мушу передзвонити до Матео, перукаря Піпи.
Побачимось.
-До зустрічі. -Чао.
Так можна тікати від нього все життя.
Він вибачився, ти заспокоїлась. Цілі залишились.
Ви можете бути друзями.
Друзями? Ти знущаєшся?
Тепер я чула все!
Ми будемо друзями з Лео?
КЕПСЬКЕ РІШЕННЯ
Ти дудлиш як не в себе.
Роки тренувань.
Це видно.
САМУЕЛЬ ЧОМУ МОВЧИШ?
ЗЛИШСЯ НА МЕНЕ? Я ЩОСЬ НЕ ТАК ЗРОБИВ?
Сходимо на виставку цієї п'ятниці?
У Національному музеї. Страх як хочу побувати.
Ось-ось закриття.
Так. Не знаю.
Думав, прийдемо знову сюди.
-На скейтодром? -Ага.
Але ж ми навіть на скейті не вміємо стояти.
Але мені тут подобається, народ тусується.
Санті любив тут зависати.
І я хотів прикупити травки, щоб спіймати кайф.
Я вже косяків не забиваю, як раніше.
Мако.
Що ти на себе нап'яв?
Не забудь: між нами кохання, ми щасливі,
ми вирішили жити разом і ти інтелігент.
Прийнято.
Ми підшукуємо квартиру в Ла-Латині чи Барріо-де-Летрас.
Чудові райони.
А ми хочемо переїхати за місто, правда?
-Так. -За місто?
Лео бере спрей від комарів, якщо їде далі середмістя.
Буде чудова нагода стати ближчим до матінки-землі.
-Повернення в лоно природи. -Лоно природи.
Останнім часом повітря в місті просто жахливе.
Але якщо ви дивитеся на Ла-Латину…
Дякую.
Будь-який каприз для коханої.
Коке, чим ти займаєшся?
Крім набивання класних тату.
Дякую. Усім потрохи. Я і діджей, і подкастер, і комік…
-Комік? -Так.
Видно, оренда квартир подешевшала?
І про що твої виступи?
-Ракель, як там міське садівництво? -Дай угадаю.
-Секс-пригоди міленіала? -Ти бачив!
-Коке, ти майстер на всі руки. -Дякую.
А ще кажуть, що в нас немає підприємців. Тост.
Говориш, як стариган.
Трохи є. У душі.
Ага. Коли ти почав носити вдома халат? Десятирічним?
Це занадто. Це справді занадто.
-Певно, ще носиш. -Знаєш, що таке «занадто»?
Ніхто не знає, де той халат подівся. Таємниче зникнення.
Можеш зізнатись. Минули роки.
-Ні. -Де він?
Не знаю. Може, завалявся там само, де…
Де що?
Там само…
-Так. -Я геть забув! Справді?
-Ні, не там. -Там само?
Так.
-Ні. -Так.
Знаєш, чому я згадав?
Пам'ятаєш, як одного разу твоя мама принесла нам лазанью?
Ракель, ми справді цікавимося міським садівництвом.
Бо хочемо квартиру з балконом.
Це важливо. Балкон.
Навіть не знаю.
-Я його уявляв не таким. -Не суди по одежі.
-Авжеж. -Ракель він сподобався.
Ракель з усіма добре ладить.
-Ви справді житимете разом? -А чому б ні?
Не знаю, Мако.
Не можу тебе з ним уявити.
А з ким можеш уявити?
Як цікаво. Даси нам знати.
Ну що?
-Будемо йти? -Так.
-Пропоную повторити рандеву. -Так.
-Скоро? -Скоро.
-Так? -Так.
-Бувайте. -Бувайте.
-Усе пройшло добре, правда ж? -Хочеш вина?
Привіт, Адрі. Не хочеш пообідати?
Не знаю, що робити. Тобто…
треба поговорити, а ти в нас найбільш розсудлива.
Я потім заскочу до тебе в магазин, добре?
Кралечко.
Мако!
Богиня.
Перш ніж підеш, не забудь поскладати сумки.
Мушу йти. У мене плани.
Як поквапишся, закінчиш до восьмої.
-Добре. Гарного вечора. -Дякую, кицю.
РАКЕЛЬ МАКО, РОЗСИЛАЮ ТВОЄ РЕЗЮМЕ.
ТРИМАТИМУ В КУРСІ.
Привіт.
-Як ти дізнався, де я працюю? -Розпитав людей.
Отакої!
Вибач.
Останнім часом постійно вибачається.
Йому пасує.
-Хочу запросити тебе на каву. -Ракель з нами?
Типу: «Я хочу, щоб вона була».
Ні. Просто я пишу наукову роботу на тему
кохання в сучасній літературі, і…
мене дуже цікавить твоя думка.
Тільки швидко.
-Ніяких посиденьок. -Гаразд.
Загалом мені подобається, але… не знаю. Чогось не вистачає.
Наприклад?
Потрібно посилити емоційну складову.
Це просто теорія. Ти аналізуєш оповідання, але вони розрізнені.
Розумію. Отже?
Роздивися навколо себе, не опирайся лише на книги.
Навколо себе?
Так. На людей, які поруч.
Твої спогади. Твій досвід.
Ти ж знаєш, що самоспоглядання — не моя сильна сторона.
Хочеш перекусити?
Вона не відписує.
Піпа знову над нею знущається.
Без сумніву.
Як твої справи?
Просто чудово.
Усе чудово.
Чи більше ніж чудово. Чи більше ніж більше ніж чудово.
Справді?
Санті Два — це…
Не знаю. Навіть не можу пояснити.
Але… ви досі зустрічаєтесь?
Аякже.
Я його роками шукала. Тепер маю прийняти наслідки.
АДРІАНА ХОРХЕ, ТИ ДОСІ З НЕЮ НЕ ПОРВАВ?
ХОРХЕ НІ
АДРІАНА ЧОМУ?
ХОРХЕ Я ЇЇ КОХАЮ!
Він мій чоловік.
Як Хуліан твій.
-Хіме… -Що?
У мене є знижка 50 % на весільні сукні.
-Цікаво? -Чудовий план!
-Правда ж? -І через три місяці пишне весілля.
Гаразд. Ходімо.
Лажа.
-Дивно. -Що саме?
Ти той самий, але так сильно змінився.
Як?
Гадаю, ти видаєшся більш дорослим.
У мене є відчуття, що зараз усе було б по-іншому.
Я ні на що не натякаю.
Звісно, ні.
Ракель має такий щасливий вигляд, а ти — такий умиротворений.
У нас були зовсім інші стосунки.
Мако, ми теж були щасливі.
У нас було справді щось особливе.
Не знаю, як у тебе, а в мене чудові спогади.
Авжеж.
Я б хотів, щоб ти згадала той неймовірний період у нашому житті.
Так, у нас були непорозуміння, але загалом було прекрасно.
Ті стосунки сформували нас сьогоднішніх.
Ти не знаєш хто я.
Ти дивовижна жінка.
І викрадач халатів.
Ти вперта.
Ти здатна підняти студентів на бунт.
Ти маєш чарівні очі.
Але найбільше ти вперта.
Глянь на цей.
Система рециркуляції води, город, сонячні панелі.
Я в захваті.
Хіме, хочу тобі щось сказати.
Це звістка від Санті.
Хіме, я щось отримав.
-Від Санті? -Так.
Я отримав звістку, що…
ти дивовижна й мені подобається бути з тобою.
Ми розуміємо одне одного, правда?
-Разом сміємось. -Так.
Нас із Санті найбільше пов'язувало почуття гумору.
-Але ж я також кумедний, правда? -Звісно.
Слухай сюди.
«Бо воно показує те, що було, те, що є,
і те, що може статись. Проте які події відкриваються…
Навіть наймудріші не все зрозуміють».
-«Володар перснів»? -Так.
-З тобою я по-справжньому щаслива. -Я так само.
-Але так не може тривати постійно. -Знаю.
Щодня про це думаю.
Я знаю.
Мушу йти.
Привіт.
Ти не винна.
У мене з нею не було майбутнього.
Ти не винна, але…
Після нашої зустрічі я лиш про тебе думав.
Якби це була романтична комедія,
зараз би почало лити як з відра.
Мако, вибач.
Це не мій задум.
Знаю, ти все ще сердишся. Я заслужив, бо поводився як бовдур.
Якби пішла ти, я б не зміг далі жити.
Ти права — я мудак.
Я самозакоханий гівнюк, що руйнує життя і не має мужності вибачитись.
І так, визнаю. Мені неприємно бачити тебе з кимось іншим,
бо я тебе кохаю.
Я тебе кохаю.
Гаразд.
Якби це справді була романтична комедія, я б кинулася йому в обійми.
Твій погляд робить мене собою.
-Не кажи так. -Це правда.
Як я заплющу очі, ти будеш собою.
Ось.
Ти — усе одно ти.
Привіт.
Хочеш… молока?
Авжеж.
-Це кава? -Ні.
-Молоко? -Тільки молоко.
Тільки молоко? Ясно.
Це… Ясно. Гаразд.
-У цю чашку? -В яку хочеш.
-Так. -Гаразд.
Прищіпка тобі пасує.
Ласкаво прошу у світ Піпи.
Нарешті ми побуваємо в лігві відьми.
-Мако, ти тут працюєш? -Так.
Просто неймовірно.
-А вона точно не об'явиться? -Ні, на вихідних вона на Ібіці.
-Аж не віриться! -Якби вона ніколи не повернулась.
-Не забувай, що я в неї на зарплаті. -Я знаю.
В її віці я жила з батьками й не мріяла про переїзд.
-Привіт, дівчата. -Привіт.
Це для чого?
-Для задоволення свого его? -О так, хоч трішки.
Обережно. Це піврічна зарплата Маки.
Збожеволіти можна.
Привіт, як справи? Я мільйонерка й заробляю гроші в інстаграмі.
Адрі, я схожа на неї?
-Непогано. Додай більше пихи. -І зробити типовий вираз обличчя.
А зараз найцікавіше.
-До ваших послуг, пані. -Ми можемо одягати все що завгодно?
-Аякже. -Оце так так.
А звідси беріть, що хочете. Це подарунки, які ніколи не відкривались.
Зараз заплачу.
-О-ла-ла, як справи? -Моя дорогенька.
Мако.
Мако, тобі не можна їсти.
Мако.
Мако, і дихати не можна.
Чому в мене немає десяти мільйонів підписників?
Це ти винна, Мако.
Кицю, ти ж знаєш — я хочу бачити тебе на підборах.
Матимеш кращий вигляд.
До побачення.
За нас.
Щоб ми сьогодні напились.
Будьмо.
Адрі, ти така гаряча штучка в цій сукні. Охрініти.
-Гаряча. -Справді?
Залиш собі.
-Тобто? -Так, вона твоя.
Серйозно?
Я довго не зможу в неї влазити, але…
Тільки не треба цих комплексів.
Дівчата, маю вам щось сказати.
Ви знаєте, що… у моєму житті потрібні були переміни.
Послухай, Адрі. Найголовніше — це прийняти.
У нас із цим не буде ніяких проблем.
У чому річ?
Ми з Хуліаном рухаємося далі.
Ми спробуємо завести дитину.
Ми хочемо дитину!
-Я стану тіткою? -Може, навіть хрещеною.
Що? Матінко моя?
Треба відсвяткувати, правда?
Авжеж. У місці, яке таке ж класне, як ця новина.
-Звісно. -Я знаю класний бар на даху.
-Ходімо. -Там є басейн. Тобі сподобається.
Ви спускайтесь. Я вас наздожену.
-Гаразд. -Добре.
Я слухаю.
Добривечір. Макарена Бартуаль?
Так, це я.
Я із журналу «Good Mode».
Мене звати Клеман Дюбуа, я редактор.
Так, добрий вечір.
Ви ж чули про «Good Mode»?
Так.
Ракель надіслала нам твоє резюме й блискучу рекомендацію.
Нам дуже сподобалася твоя кандидатура.
Прекрасно.
Нам потрібен фахівець зі стратегії розвитку нових каналів комунікації
з досвідом роботи із соцмережами, і ми подумали про тебе.
Тебе цікавить ця пропозиція?
Щиро вам вдячна. Ви не пошкодуєте.
Я докладу максимум зусиль.
Ти працюватимеш у відділі комунікацій.
Але робота знаходиться в головному офісі в Парижі, не в Мадриді.
Ти бувала в Парижі?
У Парижі? Так.
Я вас люблю.
Я обожнюю Париж. Ейфелева вежа, пан-о-шоколя, круасани.
Чудово. Ми хочемо, щоб ти негайно приступала.
Чекаємо на відповідь за два тижні.
Два тижні.
Так.
Чи раніше, як хочеш.
Щиро дякую, Макарено.
Дякую, до побачення.
Бувай.
Я вас обожнюю. Ми завжди будемо разом, правда?
-Завжди. -Завжди.
Дівчата, ви найкращі.
Я кохаю Лео.
-Що? -Я кохаю Лео!
Що?
Я його кохаю.
Коли я з ним, то…
Це не передати словами.
Моя голова вибухає.
Моє серце теж.
Гадаю, вона подорожує в часі.
Мако, в якому ти році?
У вас ще є MP3-плеєри? А мобільні телефони з кнопками?
Що там у тебе, тетрис?
ЛЕО
-Що? -Мако, ти з ним бачилась?
Після того, що він зробив?
Ти ж зачинила його у вбиральні на літаку. Він що, утік?
Я не хотіла. Ні, хотіла. Він так класно пахне.
Але я не забула того, що він зробив. Аж ніяк.
Мако, дивись. Хіба ти не хотіла стати мудрішою?
Чи я в біса знаю?
-Гаразд, це фініш. -Ні.
-Я змінюю пісню. -Адріано.
Адріано!
Він тебе геть розчавив. Він твій криптоніт.
Мако!
Ти кинула нас через нього. Ти знаєш.
Мако, я зрозуміла, чому Піпа витирає об тебе ноги.
Бо щойно він з'являється, тобі на все начхати.
Ти маєш це припинити. Зараз же. Негайно.
Я знаю, як краще, і роблю навпаки. То й що?
Це як ти схиблена на дівчині, з якою ви були,
і хочеш дитини від Хуліана, до якого роками було байдуже.
Ти запала на дівчину, з якою ви були?
Я бачила вас.
-Та йди ти. -Бачила. Ти ніколи не була такою щасливою.
Ти сяяла від радості. А зараз хочеш дитину від Хуліана?
Я не знаю, чи з Хулією щось вийде.
Усе не так просто, розумієш?
І ти справді збираєшся жити з ним через страх самотності? Ризикни!
Говорить та, що ховається від життя за своїм першим хлопцем.
Ще є якісь таємниці, зміюки?
Так. Санті мертвий!
Це правда.
У кожного з нас є свій криптоніт.
Схоже, що простіше його заховати, ніж протистояти йому.
Тієї ночі ми всі троє вирішили втекти від гіркої правди,
шукаючи прихистку вдома.
Класно позависали?
Так.
Маємо сьогодні робити?
Розбуди мене зранку, перепихнемося.
Привіт. Що сталось?
Мене налякала така терміновість.
Ти в порядку?
Хочеш одружитись.
Добридень, Клемане.
Так, але в мене є ще три дні, правда?
Гаразд. Я повідомлю вам у понеділок. Треба підчистити деякі хвости.
Так.
Дякую. Дуже дякую.
Зрештою, тут не так і погано.
Погляньте довкола.
Мако!
Де ти поклала мій бузковий пояс?
Чому я ніколи не можу нічого знайти?
Біжу!
Мені запропонували роботу.
Посаду в дійсно хорошому журналі.
Справді?
Це чудова перспектива.
Ти така талановита, Макарено.
-Так, але… -З Піпою діла не буде.
Але річ у тім…
Я так тобою пишаюсь.
Я тебе кохаю.
Я теж тебе кохаю.
Я хочу бути
Тим, ким захочу
Я люблю себе
Хочу бачити тебе вільним Хочу бачити тебе сильним
Хочу бачити тебе до останку
До останку
І якщо ми втратили одне одного
То зустрінемося знову
Далеко-далеко
І якщо ми зустрінемось
То зможемо виразно побачити
Що нас чекає
Прийняти й зрозуміти Що всьому є кінець
До останку
Привіт.
Привіт, кохана. Я купив тобі фолієву кислоту. Поклав на кухні.
Я попросив декретну відпустку, тож із цим проблем не буде.
Ось побачиш. Усе пройде добре.
Що таке?
Хіме.
У нас усе розвивається дуже швидко, і я хочу сказати тобі щось важливе.
Чому б нам не спробувати без усіх цих духів?
Що?
Я не Санті.
Мене найняли твої подружки. Я мав зіграти роль і попрощатись.
Щоб ти нарешті стала вільною.
Потім я почав закохуватись. Вибач. Я не хотів тобі брехати.
Я бовдур. Ось так. Я все сказав.
І вони розповіли, що йому подобалось?
От же лярви.
Я ненавиджу шоколадні тістечка й ельфів.
Аналогічно.
Клянусь.
Це все розводняк.
Мені не терпиться зав'язати із цією хрінню.
Блін. То ти актор?
Так і є.
Слухай.
Ти мені подобаєшся.
Ти все ще хочеш, щоб ми одружились?
Ти мені теж подобаєшся, але нам краще залишитися друзями.
Просто… Слухай, мені треба йти.
Але якщо хочеш, щоб ми були друзями, я завжди рада.
Не знаю. Подзвони мені, якщо хочеш.
І я відповім. І будемо товаришувати.
Не знаю, подивимось.
Маю вирішити вкрай важливу справу.
Виба…
Я в порядку!
Бувай!
Хімено, у Самуеля пацієнтка.
Усе добре, Вікторіє. Розслабтесь.
Розслабтесь. Це дрібниці. Увімкнути музику?
ПО БОКАЛУ?
Х + С
Ще два кроки вперед і один крок угору. Супер. Ми на місці.
Зажди. Я зачиню двері.
Тепер прямо вперед.
Так. Чудово.
Зажди. Тепер трохи праворуч.
Трохи далі.
Ще трохи.
Ось.
-Готова? -Так.
Виглядає так само.
Але… що ми тут робимо?
Пам'ятаєш?
-Світлина з мого пропуску в басейн. -Ти принесла її на наше друге побачення.
-Пам'ятаєш? -Так.
Вона завжди зі мною.
Бо я завжди кохав тебе, Мако.
Тепер я тебе не відпущу.
Я знаю тебе так добре…
і водночас ми ніби щойно зустрілись.
Мако…
я хочу, щоб ми разом тут жили.
Хочу прокидатися поруч із тобою.
І хочу…
щоранку снідати з тобою на цьому балконі.
Ми щоранку снідатимемо на цьому балконі.
Скільки тут світла.
Дуже гарно. Мені подобається.
Тут може бути студія.
Попервах може бути сутужно з грошима. Але я думаю, що це того варте.
То що, знімаємо?
Але ти подався на стипендію.
Ти боявся зобов'язань. Ти це знаєш. Що ти робиш?
-Я скажу їм, що ми згодні. -Гаразд.
Що ти робиш?
Терпіти тебе не можу.
Твоє колишнє «я» так не засмучується.
Лео, чому?
Чому ти не розповів, коли я завершила?
Чому не сказав про стипендію?
Ми могли б поїхати разом.
Якщо я поїду, усе одно кохатиму тебе до нестями.
Я запитую, чому ти не можеш бути чесним зі мною.
Бо я боюсь.
-Боїшся чого? -Не знаю. Утратити це все.
Гадаєш, я отримаю стипендію?
Тобі треба було їхати самому.
Ось у чому причина.
Ось що ти не можеш сказати мені у вічі.
Тепер я зрозуміла, Лео.
Вона зрозуміти не могла, а я можу.
Ми пара, яка шукає квартиру.
-Скажи їй. -Чудово.
Хіба не бачиш, як вона радіє?
Нам подобається квартира, і…
Ти розіб'єш їй серце.
Гаразд. Завтра…
Скажи їй.
…ми надамо вам інформацію…
Це дуже люб'язно з вашого боку. Дякую.
Я така щаслива.
Мене запросили на роботу в Париж. Я погоджусь.
У Париж?
Можемо поїхати разом, якщо хочеш.
А як же моя викладацька робота?
Знаю і розумію.
Мако…
це все через Бостон?
Ні, Лео.
Уперше це ніяк з тобою не пов'язано.
Щось змінюється в мені
Зростає
Щось змінюється в тобі
З'являється
Я знайду світло, щоб осяювати
Усі ці миті
Залишаючи позаду те, що треба залишити
І продовжуючи зростати
Ти чудово справляєшся, Луїджі. Це неймовірно. Фантастика.
Макарено, я тебе не викликала. Що ти тут робиш?
-Я йду. -Куди?
Працювати в тебе — це справжнє пекло.
Ти геть безсердечна й нестерпна.
І знаєш що, кицю?
Ти ні для кого не будеш іконою стилю.
Макарено, припини.
Що вона робить?
Будьмо.
Тебе звільнено.
Дякую!
Я йду до розуміння, свободи
Я йду у свідомості…
Привіт.
Я набирала вас обох, але ніхто не підняв.
Ви мені теж дзвонили, і я не відповіла. Тож ми всі гівнючки.
Я лиш… хотіла сказати вам, що переїжджаю до Парижу.
Справді.
Я отримала роботу в чудовому журналі.
І… я порвала з Лео.
Усе було добре, але…
зараз мені не до нього.
Хоча про вас я думаю.
Мені начхати, якщо ви хочете мати дітей або бути некрофілками.
Люблю вас усе одно.
Сподіваюся, ви мною пишаєтесь.
Мені вдалось.
Я досягла бажаного.
Зичу вам… того ж самого, що б це не було.
Привіт.
Заходь.
Пам'ятайте, що ми більше, ніж наші успіхи чи невдачі.
І що ми пройшли цей шлях разом.
Гадаю, звикну до самотності. Більше я цього не боюсь.
Хоч і знаю, що це буде важко.
Знаю, що можу дзвонити вам у скруті, і що ви відвідаєте мене, і…
що я вас сильно люблю.
Я вже за вами скучаю.
Вітаю.
Доброго ранку.
Тут я почуваюся такою, якою я є,
якою я хочу бути, не звертаючи уваги на інших,
і я пишаюся собою.
МИ ЗА ТОБОЮ СКУЧАЄМО!
-Селфі для моїх іспанських подруг? -Авжеж.
Гарно.
Мені подобається.
Коли я отримала цю роботу, у моєму житті багато чого бракувало.
Але зараз я прийняла своє минуле, теперішнє і майбутнє.
Зараз я знаю, що кохання не повинно ранити.
Зараз я знаю, що спершу треба навчитися любити себе.
І лиш після цього ви зможете когось кохати…
і разом іти стежкою життя.
Одну хвилинку.
Якби це була романтична комедія, то кінцівка була б такою.
НА ОСНОВІ РОМАНІВ ЕЛІЗАБЕТ БЕНАВЕНТ