Downloaded from YTS.MX
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Superpříšerky: Bylo nebylo.
BYLO NEBYLO
Moc se těším!
Já taky. Je čas na pohádky.
A my tady tomu velíme!
Připraveni?
Já jo! Mám připravenou svou nejoblíbenější pohádku.
Bude to velká zábava.
- Vybrali jste si s Lobem pohádku? - Jo, naši oblíbenou.
Nemůžu se dočkat!
Připraveni?
Jo!
Tamhle jsou!
Zoe! Nemůžeme se dočkat pohádek!
Já vím! Ale ještě předtím musíme udělat jednu věc.
Slunce jde spát, příšerky ožívají!
Olive!
Rocky!
Sami!
Zane!
Superpříšerky!
Jste připravení na pohádky?
Ano!
Někde to tu musí být.
- Tady, bratranče Lobo. - Díky, Vido.
Megavelikost!
A mám to!
Tak jo, děcka, kdo chce začít?
Já mám skvělou pohádku! Já!
Asi tedy začneme se Spikem.
„Bylo nebylo, sourozenci Jeníček a Mařenka
se ztratili v lese.“
Jeníčku, jak najdeme cestu domů?
Mohli jsme sypat drobečky. Škoda, že jsme je snědli.
No jo, ale já měla hlad.
A teď mám ještě větší hlad.
„Uprostřed lesa stála obrovská chaloupka celá z perníku.
Na střeše měla polevu a byla pokrytá sušenkami a sladkostmi.
Ale v téhle perníkové chaloupce žila příšerná stará ježibaba.“
Možná jsem stará a příšerná, ale jsem i milá a roztomilá.
Prima, ale budu potřebovat trošku víc polevy.
„Jeníček a Mařenka šli zrovna kolem.“
Snad najdeme něco k jídlu.
Mám hlad, že bych snědl sud sladkostí.
- Já bych snědla dům plný sladkostí. - A já bych snědl dům ze sladkostí.
Hele, Jeníčku!
Dům ze sladkostí!
To je ale náhodička!
Asi bychom u toho nemuseli tak mlaskat.
Jo, ale to by nebyla zábava.
„A právě tehdy ta příšerná stará ježibaba…“
Ale taky milá a roztomilá!
„…zaslechla dychtivé dětské mlaskání.“
Zdravím vás, děti. Vypadáte hladově. Pojďte dovnitř.
Jsem hodná a pomůžu vám. Udělejte si pohodlí,
já se zatím pustím do příprav.
Víš, co udělám s hladovými dětmi, co mi pojídají dům?
Bude se péct!
Posaďte se, drahé děti. Udělejte si pohodlí.
Až s vámi skončím, budete nacpaní.
Inu, už to nebude dlouho trvat…
Přičarujte špetku soli a cukru. A pak taky dvě hladové děti.
Rozpalte troubu, ať to v ní žhne! Že neuhodnete, co to bude?
Bude se péct! Že neuhodnou, co to bude!
Bude se péct! Vidím jim hlad na očích!
Bude se péct!
Velký borůvkový koláč!
Počkat! Vraťte se!
Safra, s kým se o něj teď podělím?
Poučení zní: Klidně někomu snězte dům,
ale nejdřív se dovolte.
Spiku, nejsem si jistý, že zrovna o to v té pohádce šlo.
- Podívejte, děcka. Malý pavouček. - Jako z té písničky!
Malý pavouček vylezl na okap.
A když přišel déšť, tak pavoučka splách.
Pak vyšlo sluníčko a vysušilo svět.
A malý pavouček vylez na okap zpět.
Mám rád, když to končí sladce. Jako moje oblíbená pohádka.
„Bylo nebylo, Červený Karkulák uháněl lesem.“
Ahoj! Jdu na návštěvu k babičce.
A musím se tam dostat rychle!
Ahoj, babičko.
„Pak zjistil, že v babiččině posteli je vlk!
Jeho abuelita!“
Můj zlatý nieto, přinesl jsi mi něco dobrého?
Pojď blíž, ať na to vidím.
Ale babičko, proč máš tak velké oči?
To abych tě lépe viděla.
Ale babičko, proč máš tak velké uši?
To abych tě lépe slyšela.
Ale babičko, proč máš tak velké zuby?
To abych se s tebou lépe najedla!
Jo vidíš, musím nakoupit věci na enchilady.
Na večeři bude překvapení.
Enchilady?
Jak jsi to uhodl? Vrátím se, než dvakrát švihneš ocasem.
Abuelito, jsi doma?
Kdo je to?
Já, abuelito, přišla jsem na návštěvu.
Pojď blíž, drahoušku, abych tě lépe viděla.
Ale babičko, proč máš tak velké uši?
To abych tě lépe slyšela.
Ale babičko, proč máš tak velké oči?
To abych tě lépe viděla.
Ale babičko, proč máš tak velké tlapy?
Abych ti lépe dala babu!
Ty jsi vlk! Ale ne ten, za kterým jsem přišla.
Máš babu!
Ne, ty máš babu!
Mám tě! Máš babu!
- Nemám! - Ne!
Mám tě!
Mamá, jsi tam?
Hola, mamá, něco jsem ti…
Hola, mijo.
Ale mamá, proč máš tak velké a chlupaté prsty?
Nieto, už jsem doma!
Aha, tady je zrovna siesta.
Ale nieto, proč máš tak velký nos?
Překvapení!
Hodně štěstí, zdraví!
Hodně štěstí, milá abuelito!
Hodně štěstí, zdraví!
A poučení zní: Abuelity jsou skvělé!
A tajné oslavy taky!
A mám tě, Henri. Neznáte nějakou říkanku o kočičce?
Já jednu znám!
Kde jen je?
A je přímo… tady! „Vrzy, vrzy dlouze. Kocour a housle.
Chrlič udělal přelet měsíce.
Zlobryně se tomu smála a talíř a lžíce vběhli do ulice.“
Svačinka! Ale opatrně, sušenky jsou ještě horké.
Občas musíte počkat, až jídlo vychladne.
- Jako tři medvědi. - Jací medvědi?
„Bylo nebylo, v lese žili tři medvědi. Máma medvěd, táta medvěd a malý medvěd.
Jednoho dne si chtěli dát kaši.
Ale jejich kaše byla moc horká.
Zatímco čekali, až vychladne, šli se projít.
A tehdy přišel Zlatovlásek.“
Je někdo doma?
Neměla to ale být Zlatovláska?
Zlatovláska nebo Zlatovlásek, hlavně musí mít žluté vlasy.
Kvůli tomu jménu.
„Tak tedy, Zlatovlásek měl za sebou dlouhou cestu
a potřeboval ulevit svým nohám.
Ale první židle byla moc velká!
A druhá židle byla moc malá!
Ale třetí židle byla tak akorát.“
Megaakorát!
„Zlatovláskovi to bylo líto,
protože se mu tohle stávalo neustále.“
Neustále.
„A potom Zlatovlásek ucítil tu chutnou kaši.
Ale první miska byla moc horká!
Druhá miska moc studená.
Ale třetí miska byla tak akorát.
A pak se to pokazilo.
To se děje neustále.“
Neustále.
„Zlatovlásek potřeboval šlofíka. Naštěstí tam byly tři postele.
Ale první postel byla moc tvrdá.
A druhá postel byla moc měkká.
Ale třetí postel byla tak akorát.“
Z toho peří se mi chce…
Gesundheit.
Každou židli rozbiju, každou kaši rozliju.
Tohle se mi prostě děje neustále.
Ať se směju, nebo brečím, v kaši neustále klečím.
Tohle se mi prostě děje neustále.
I když se snažím vyhnout paskvilu,
tak asi nevím, jakou mám vlastně sílu.
Paráda!
Nehody a přešlapy, maléry a mé tlapy.
Jo, tohle se mi prostě děje neustále.
Zlatovlásku, všude jsme tě hledali!
Jsi ve špatné chatě. My bydlíme v tamté.
Tahle patří třem medvědům!
Ale ne! Co se stane, až se ti medvědi vrátí?
Nejdříve se omluvíme. A pak jim pomůžeme uklidit.
Jémináčku!
Paní Medvědová, moc mě to mrzí.
To nás všechny. Tady máte jako omluvu hrníček medu.
A nebojte. Všechny škody napravíme.
To nic, paní Mashová.
Tohle se nám děje neustále.
Opravdu?
Neustále.
A poučení zní:
- Medvědi mají rádi med? - Super! A sušenky už stihly vychladnout!
Třpyť se, třpyť se, hvězdičko,
zvědavá jsem maličko.
Tak vysoko nad světem,
třpytíš se nám lidem všem.
Když pak zajde sluníčko,
kdepak jsi, má hvězdičko?
Prosím, ukaž svoji moc,
sviť nám po celičkou noc.
Ať chudí či movití,
tvé světlo nám posvítí.
Vždyť bychom se ztratili,
kdybychom tě neměli.
Naše díky pocítíš,
když na cestu posvítíš.
Třpyť se, třpyť se, hvězdičko,
zvědavá jsem maličko.
Báječná písnička, Olive!
Ukaž, pomůžu ti.
Díky. A teď zase já pomůžu tobě s tímhle.
Zoe, máš úžasné vlásky.
Děkuju!
Znám pohádku o dívce s úžasnými vlasy.
„Jmenovala se Locika a žila na vrcholu vysoké věže.
A byla moc a moc osamělá.“
Kéž bych si měla s kým hrát.
„Mezitím šla kolem královská poutnice.
Měla skvělý vkus. A samozřejmě korunku.
Milovala dobrodružství.
Prozkoumávala ztracená města, hledala skryté poklady…“
Cleo, neměla to být pohádka o Locice?
O kom? A jo vlastně.
Nechci toho moc, jen jednu dobrou kamarádku,
se kterou si budu číst, zaplétat vlasy, možná trošku malovat…
- Zdravíčko! - Můžeme mít čajové dýchánky s medvídky.
Zdravíčko. Jestli si chceš hrát, můžu jít za tebou.
Opravdu? Vážně?
Opatrně! Jejda!
Nic mi není!
Už jdu, Lociko!
Ale ne, už zase!
Rozseknuto!
Nechceš zvážit sponky do vlasů?
Musíme najít něco,
po čem bys sem mohla vyšplhat.
Ano, ale po čem? Po čem?
Víš ty co? Mohla bys použít mé vlasy.
Abych vylezla nahoru?
Proč mě to nenapadlo?
Lociko, Lociko,
spusť své zlaté, fialové a oranžové vlasy.
Promiň, tady nehraješ.
- Tadá! - Povedlo se! Hurá!
Zlatíčko, proč se raduješ?
Jé, nevěděla jsem, že máš společnost. Máte hlad? Dáte si vafličku?
Počkat, vy tu máte výtah?
Výtah?
Páni!
A poučení zní: Měli tam výtah.
To byla vtipná pohádka. Chcete další?
Na začátku to vtipné není, protože…
Malá Bo Peep ztratila ovečky.
„Malá Bo Peep ovečky ztratila a najít se je snažila.
Nech ovce být, co se ti ztratí, samo se ti vrátí.
Prohledala skály, prohledala pole, nenašla je nahoře ani dole.
Malé Bo Peep chtělo se plakat, a tak se rozhodla spinkat.“
Jedna, dva, tři…
„Když ovce počítala, rychle usnula a o ovečkách svých snila.
Malá Bo Peep ovečky ztratila a najít se je snažila.
Nechala ovce být, a co se ztratilo, samo se domů vrátilo.“
Skvělé, Sami! Tak kdo dál?
Jo! Chcete slyšet transylvánskou pohádku?
- Ano, prosím! - Jo!
„Před dávnými časy v dalekém lese
měl jeden mladý hrabě zlomené srdce, protože nemohl tančit na královském plese.
Teď nikdo neuvidí jeho taneční kreace, které mají vlastní kreace.
Nikdy dřív se ještě necítil tak osaměle.
Byla to krásná mořská panna! A taky ovládala skvělé taneční kreace!“
Jo, co?
Koukej! Mám malé boty, ale jsou to boty do roboty!
Z mých pohybů je povyk, tančím prostě jako profík.
A když se přidá kamarád… Tak musí držet krok!
Vše se tady otřásá, přichází veliký skok!
Stoupáme až na orbitu.
Tančíme v měsíčním svitu.
Nezůstanou žádné pochyby, že mám perfektní pohyby.
Koukejte na mou měsíční chůzi na měsíci!
Parádní pohyby, nohy i ruce bez chyby!
Jsou tak parádní a do rytmu, že i mé kreace mají kreace!
Mají kreace!
Jo! Jo! Mají kreace!
Nezůstanou žádné pochyby, že máme perfektní pohyby.
Takové pohyby jste ještě neviděli!
Ale konec vlnění, slyším upíří funění.
Co? Nemůžeme přestat, jsme rozjetí. I naše kreace mají kreace.
Jo, mají kreace!
Jo! Jo! Mají kreace!
Co? Mají kreace!
I moje kreace mají kreace!
Jo!
„A srdce hraběte bylo teď plné jako měsíc. Konec.“
- Super! - To bylo vážně dobré.
Dracu, to byla okouzlující pohádka.
Navíc jsem ji ještě neznala.
Je prima slyšet něco nového.
- Je to kouzelné. - Páni.
Je zábava poslechnout si oblíbenou pohádku,
dobrodružný příběh, anebo říkanku.
Všichni se pak cítí vítáni,
když přijde takové povídání.
Podělte se s kamarády o svoje pohádky.
S novými přáteli si vyprávějte říkanky.
A přestože se noc chýlí ke konci,
tak jsme si užili ten náš příšerkovský čas.
Slunce vstává! Superpříšerky!
A všichni žili šťastně až do smrti.
- Příšerky! - Válí!
Příšerky válí! Ve dne je vše, jak být má, Příšerky válí! Měníme vzhled, když je tma!
Příšerky výjimečné ve Vidlíkově jsou!
Víme, že společně nám věci lépe jdou!
- Slunce jde spát… - Příšerky ožívají!
Drac, rychlý let!
- Cleo vítr zná! - Spike má dračí dým!
- Zoe superzrak. - Lobo je jak blesk!
- Katya kouzla zná! - Frankie dupe!
Příšerky válí! Ožijeme, až padne tma.
Překlad titulků: Lukáš Gurník