Downloaded from YTS.MX
NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Super Monsters!
Sen pituinen se.
SEN PITUINEN SE
Olen niin innoissani!
Minä myös! On satuhetki!
Ja me olemme vastuussa!
Oletteko valmiita? -Minä olen.
Kerron kaikille suosikkisatuni!
Siitä tulee hauskaa!
Päätittekö Lobon kanssa tarinan?
Joo. Se on suosikkimme.
En malta odottaa!
Valmiina?
Joo!
Jee! -Siinä he ovat.
Zoe, emme malta odottaa satuhetkeä.
Tiedän!
Mutta yksi juttu on tehtävä ennen sitä.
Päivä laskee...
Monsterit nousee!
Olive!
Rocky!
Sami!
Zane!
Super Monsters!
Oletteko valmiita satuhetkeen?
Valmis!
Se on täällä jossain.
Tässä, Lobo-serkku.
Kiitos, Vida.
Megakoko!
Sain sen! -No niin, lapset.
Kuka aloittaa?
Minulla on hyvä. Valitse minut!
Spike taitaa aloittaa.
"Olipa kerran veli ja sisko nimeltä Hannu ja Kerttu.
He eksyivät metsään."
Hannu, miten löydämme takaisin kotiin?
Leivänmuruista olisi ollut apua.
Sääli, että söimme ne.
Tiedän. Olin nälkäinen.
Nyt olen vielä nälkäisempi.
"Metsän keskellä oli suuri talo.
Se oli tehty piparkakusta, ja katto oli kuorrutettu.
Ja talo oli peitetty kekseillä ja karkeilla!
Mutta piparkakkutalon omisti karmea vanha noita."
Saatan olla vanha ja karmea, mutta olen silti suloinen ja ihana.
Kiva, mutta tarvitsen lisää kuorrutusta.
"Ja juuri silloin Hannu ja Kerttu tulivat."
Toivottavasti löydämme syötävää.
Olen niin nälkäinen, että voisin syödä tynnyrillisen karkkia.
Voisin syödä talollisen karkkia.
Voisin syödä karkista tehdyn talon!
Katso, Hannu.
Karkista tehty talo.
Miten voi olla?
Voisimme luultavasti syödä ääntelemättä.
Joo, mutta mitä hauskaa siinä olisi?
"Silloin vanha ja karmea noita..."
Joka on myös suloinen ja ihana!
"...kuuli lasten nälkäisen ääntelyn."
Hei, lapset. Näytätte nälkäisiltä.
Tulkaa sisään.
Hyvä noita on avulias noita.
Olkaa kuin kotonanne, kun minä teen valmistelut.
Mietitkö, mitä teen nälkäisille taloa syöville lapsille?
Laitan heistä ruokaa.
Istukaa alas, lapsoset
Olkaa kuin kotonanne
Kun olen valmis Olette molemmat täynnä
Siinä ei kestä pitkään
Loihdin hyppysellisen suolaa ja sokeria
Ja myös kaksi nälkäistä lasta
Sytytän uunin, jotta se kuumenee
Ette arvaa, mikä tämä on
Minä kokkaan heidät
Se heidät yllättää
Minä kokkaan heidät
Näen nälän heidän silmissään
Minä kokkaan heidät
Minä kokkaan heistä
Suuren mustikkapiirakan
Seis! Tulkaa takaisin!
No höh.
En voi jakaa piirakkaa kenenkään kanssa.
Tarinan opetus on:
Toisen talon voi syödä, mutta ensin on pyydettävä lupa.
Spike, en ole varma, onko se tarinan ydin.
Katsokaa, lapset. Se on hämä-hämähäkki.
Niin kuin laulussa!
Hämä-hämähäkki
Kiipes langalle
Tuli sade rankka, hämähäkin vei
Aurinko armas kuivas satehen
Hämä-hämähäkki kiipes uudelleen
Kiva, kun tarina päättyy makupalaan,
niin kuin suosikkisatuni.
"Olipa kerran -
pieni punasusi, joka kiirehti läpi metsän."
Hei. Olen matkalla isoäitini luo.
Minun on päästävä sinne pian.
Hei, isoäiti.
"Sitten hän huomasi, että isoäidin sängyssä oli susi!
Hänen abuelitansa!"
Suloinen lapsenlapseni!
Toitko minulle syötävää?
Tule lähemmäs jotta näen sen.
Isoäiti, kylläpä sinulla on suuret silmät!
Jotta näen sinut paremmin.
Isoäiti, kylläpä sinulla on isot korvat!
Jotta kuulen sinut paremmin.
Mutta isoäiti, kylläpä sinulla on isot hampaat!
Jotta voin syödä kanssasi paremmin.
Siitä muistinkin. Tarvitsen aineksia enchiladaan.
Teen yllätyspäivällisen.
Teetkö enchiladoja?
Kuinka arvasit?
Palaan pian.
Abuelita, oletko kotona?
Kuka siellä?
Minä, Abuelita!
Tulin vierailulle.
Tule lähemmäksi, kultaseni, jotta näen sinut.
Isoäiti, kylläpä sinulla on suuret korvat.
Jotta kuulen sinut paremmin.
Isoäiti, kylläpä sinulla on suuret silmät.
Jotta näen sinut paremmin.
Mutta isoäiti, kylläpä sinulla on suuret tassut!
Jotta voin leikkiä paremmin hippaa!
Olet susi!
Mutta et ole se susi, jota tulin tapaamaan.
Hippa!
Ei, sinä olet.
Sain sinut.
Enkä ole. -Ei.
Sain sinut.
Äiti, oletko kotona?
Äiti, toin sinulle...
Hei, poika.
Äiti, kylläpä sinulla on karvaiset varpaat.
Lapsenlapseni, olen kotona!
Päätit ottaa torkut.
Kylläpä sinulla on iso nenä!
Yllätys!
Paljon onnea vaan
Paljon onnea, Abuelita
Paljon onnea vaan
Tarinan opetus on, että abuelitat ovat mahtavia!
Ja niin ovat yllätysjuhlatkin.
Kiinni jäit, Henri!
Tietääkö joku lorun kissanpennuista?
Minä tiedän!
Missä se on?
Se on tässä!
Hui hai
Kissa ja viulu
Gargoili hyppäsi yli kuun
Jättityttö nauroi sen nähdessään
Ja lautanen karkasi lusikan kanssa
Välipalahetki!
Varokaa. Pikkuleivät ovat yhä kuumia.
Joskus täytyy odottaa ruoan jäähtymistä,
niin kuin kolme karhua.
Mitkä karhut?
"Olipa kerran kolme karhua.
Äitikarhu, isäkarhu ja lapsikarhu.
Eräänä päivänä he kaikki olivat syömässä puuroa.
Mutta puuro oli aivan liian kuumaa.
Joten he menivät kävelylle ja odottivat puuron jäähtymistä.
Silloin Kultakutri saapui."
Onko kukaan kotona?
Luulin Kultakutria tytöksi!
Sillä ei ole väliä, kunhan kutrit ovat keltaiset.
Siitä nimi on peräisin.
Joka tapauksessa... "Kultakutri oli kävellyt pitkän matkan -
ja halusi lepuuttaa isoja jalkojaan.
Mutta ensimmäinen tuoli oli liian suuri!
Ja toinen tuoli liian pieni.
Mutta kolmas tuoli oli juuri sopiva."
Megasopiva!
"Kultakutria harmitti,
koska hänelle kävi näin jatkuvasti."
Jatkuvasti.
"Sitten Kultakuri haistoi herkullisen puuron.
Ensimmäinen kulho oli liian kuuma.
Ja toinen oli liian kylmä.
Mutta kolmas oli juuri sopiva.
Ja sitten kaikki meni pieleen.
Niin kuin aina."
Aina.
"Kultakutrin piti ottaa torkut.
Onneksi sänkyjä oli kolme.
Ensimmäinen oli liian kova.
Ja toinen oli liian pehmeä.
Mutta kolmas oli juuri sopiva."
Tyynyn höyhenet saavat minut...
Terveydeksi.
Jos näen tuolin, sen myös rikon Se ei koskaan pysy kasassa
Näin käy minulle jatkuvasti
Kun puurolautanen lensi Silloin joko nauratti tai itketti
Mutta näin käy minulle jatkuvasti
Vaikka yritän tehdä kaiken oikein
En taida tuntea omia voimiani
Hyvin meni!
Vahinkoja ja erehdyksiä Tömistyksiä ja kommelluksia
Niin käy minulle jatkuvasti
Kultakutri, etsimme sinua joka paikasta.
Olet väärässä mökissä.
Tuo on meidän mökkimme.
Tämä kuuluu kolmelle karhulle.
Voi ei! Mitä tapahtuu, kun karhut palaavat?
Ensin pyydämme anteeksi. Sitten autamme siivouksessa.
Hyvänen aika!
Rouva Karhu, olen pahoillani.
Me kaikki olemme.
Ottaisitko tämän hunajapurkin anteeksipyyntönä?
Älä huoli. Korjaamme kaikki vahingot.
Ei se mitään, rouva Mash.
Näin käy meille jatkuvasti.
Niinkö?
Jatkuvasti.
Ja tarinan opetus on...
Karhut pitävät hunajasta?
Hyvä tarina, Frankie.
Ja nyt pikkuleivät ovat jäähtyneet.
Tuiki, tuiki tähtönen
Iltaisin sua katselen
Korkealla loistat vaan
Katsot alas maailmaan
Kaikki lapset maailman
Tähtösiä katsovat
Miettivät miks loistaa ne
Maahan asti valaisee
Pieni tuikkeesi
Matkaajan tien valaisee
Kuinka näkisi hän minne mennä
Jos et niin tuikkisi?
Silloin matkaaja pimeässä
Kiittää pientä tuikettasi
Tuiki, tuiki tähtönen
Iltaisin sua katselen
Se oli ihana laulu, Olive!
Minä voin auttaa.
Kiitos. Ja minä voin auttaa sinua.
Zoe, sinulla on niin upea tukka.
Kiitos!
Tiedän tarinan tytöstä, jolla oli upea tukka.
Hänen nimensä oli Tähkäpää.
Hän asui korkean tornin huipulla -
ja oli todella yksinäinen.
Olisipa minulla leikkikaveri.
Sillä aikaa lähistöllä kuljeskeli kuninkaallinen matkustaja.
Hänellä oli todella hyvä maku ja tietenkin kruunu.
Hän oli suuri seikkailija.
Hän tutki kadonneita kaupunkeja,
etsi aarteita, ja mikä parasta...
Cleo, eikö tämä ole Tähkäpään tarina?
Kenen? Aivan.
En tarvitse kuin yhden hyvän ystävän,
jonka kanssa lukea kirjoja, tehdä lettejä -
ja ehkä sormimaalauksia.
Hei!
Voimme pitää teekutsut pehmonallejen kanssa.
Hei! Jos haluat leikkikaverin, voin tulla ylös.
Niinkö? Tulisitko?
Ole varovainen! Hups!
Kaikki hyvin!
Täältä tullaan, Tähkäpää!
Ei kai taas!
Puu kaatuu!
Oletko harkinnut hiuspinniä?
Meidän on keksittävä jotain,
jonka avulla voit kiivetä torniin.
Niin, mutta mitä?
Mitä?
Ehkä voisit käyttää hiuksiani?
Kiipeämiseenkö?
Miksi en ajatellut sitä?
Tähkäpää! Laske alas kultaiset, violetit ja oranssit hiuksesi.
Anteeksi, et ole tässä sadussa.
Ta-daa!
Sinä teit sen! Hurraa!
Kulta, miksi sinä hurraat?
En tiennyt, että sinulla on seuraa.
Oletko nälkäinen? Haluatko vohvelin?
Hetkinen. Onko teillä hissi?
Hissi?
Eikä!
Ja tarinan opetus on...
Heillä oli hissi!
Se oli hassu tarina. Haluatteko kuulla toisen?
No, sen alku ei ole kovin hauska, sillä...
"Pikku Tilli Talli kadotti lampaansa.
Tilli Talli kadotti lampaansa, eikä tiennyt, mistä ne löytäisi.
Jos ne jättää rauhaan, ne palaavat häntäänsä heiluttaen.
Hän etsi lampaita kaikkialta,
mutta ei löytänyt niitä mistään.
Tilli Tallia itketti. Hän päätti levätä hetken."
Yksi, kaksi, kolme.
"Hän nukahti lampaitaan laskien -
ja näki unta niiden paluusta.
Tilli Talli kadotti lampaansa eikä tiennyt, mistä ne löytäisi.
Hän jätti lampaat rauhaan, ja ne palasivat häntäänsä heiluttaen.
Se oli hienoa, Sami!
Kuka on seuraava?
Joo! Haluaako joku kuulla Transilvanian kansantarinan?
Minä! -Kyllä, kiitos.
"Kauan sitten kaukaisessa metsässä -
komea nuori kreivi oli surun murtama.
Hän ei päässyt tanssimaan kuninkaallisiin tanssiaisiin.
Nyt kukaan ei näkisi hänen liikkeitään, joilla oli omat liikkeet.
Hän ei ollut koskaan ollut niin yksin.
Se oli merenneito, kaunis merenneito.
Ja silläkin oli upeat liikkeet!"
Ahaa!
Kyllä!
Mitä?
Tanssikenkäni ovat pienet
Mutta niissä riittää sielua Liikun sulavasti
Ja breikkaan niin kuin pomo
Jos ystävä liittyy mukaan
Hänen on pysyttävä vauhdissa
Sillä nämä kakarat sheikkaavat
Ja nousemme yläilmoihin
Tanssimme taivaalla
Kuunvalossa
Näytän, kuinka kroppaani käytän
Katso kuinka kuukävelen kuussa
Mahtava flow
Nämä kädet rokkaavat
Niin kuumaa ja rytmikästä Että liikkeillänikin on liikkeet
Niillä on liikkeet
Joo! -Niillä on liikkeet
Näytämme
Miten loistamme
Näin sulavaa liikettä ei ole nähtykään
Nyt alkaa aalto vampyyrityyliin
Emme voi lopettaa
Jopa liikkeillänikin on liikkeet
Jee!
Niillä on liikkeet
Jee! -Niillä on liikkeet.
Mitä? Niillä on liikkeet.
Jopa liikkeilläni on liikkeet
Jee!
"Ja kreivin sydän oli täysi kuin kuu."
Loppu. -Se oli mahtavaa.
Joo!
Drac, se oli sydäntä lämmittävä tarina.
En ollut kuullut sitä ennen.
Uudet tarinat ovat kivoja.
Ne ovat niin maagisia.
On hauska kertoa tarina Olipa kerran
Satuseikkailu Suosikkiloru
Se auttaa uusia ystäviä sopeutumaan
Vanhojen ystävien kanssa Nauretaan ja lauletaan
Tarinat jaetaan Olipa kerran
Saadaan uusia ystäviä Jakamalla lasten loruja
Ja vaikka ilta päättyykin
Se oli todellinen monsteri-ilta
Päivä nousee! Super Monsters!
Ja he kaikki elivät onnellisina elämänsä loppuun asti.
Super Monsters
Päivällä aivan kuin muut
Super Monsters Iltaisin taas muuntautuu
Iltaisin eskariin kun jälleen tulla saan
Niin illan rusko tuo saa meidät hohtamaan
Päivä laskee! -Monsterit nousee!
Drac, vauhtilento -Cleo, tuulivoima
Spike, lohikäärmepilvi -Zoe, zombinäkö
Lobo, supernopeus -Katya, taikavoimat
Frankie, tömistys -Super Monsters
Taas illan tullen muututaan
Tekstitys: Sami Marjamäki