Downloaded from YTS.MX
Et ældgammelt kongerige. Et sidste tilflugtssted for skabninger
af skygger og myter.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Bag et tæppe af grønt bruger Thailands katte tiden på
at søge efter bytte og beskytte deres arv.
Superrovdyr.
Dette er junglens mestre.
Thailands skove er nogle af de ældste i verden.
I mere end 100 millioner år, har de våget over landskabet
og skjult nogle af Thailands største mysterier.
Og få er så hemmelighedsfulde som denne gruppe af jægere.
Snu, agile og med evnen til at forsvinde på et øjeblik,
gør katte til de ultimative mestre i forsvindingens kunst
Med sine 15 kilo og 40 centimeter,
ligner denne lille kat, der dog er større end huskatten,
muligvis sine tamme artsfæller,
men den asiatiske fiskekat har en evne, der adskiller hende fra dem.
Modsat majoriteten af små katte jager hun i vand.
Hun øjner sin gevinst: Fisk.
Ikke hurtig nok.
Dette er skovområdet Huai Kha Khaeng.
Sammen med naboreservatet
er det det største fredede område på det sydøst asiatiske fastland.
Med kun omkring 2.500 naturligt forekomne fiskekatte,
er skoven et af disse fantastiske skabningers få levesteder.
Sky og alene foretrækker denne hun at gå under radaren.
Men hun er blevet opdaget.
En han har fulgt hendes duftspor gennem skoven.
Hun er næsten klar til at parre sig.
Men før han når at afsløre sig selv, forstyrres de af en anden lyd.
En makakaber-abes alarmsignal giver genlyd mellem træerne.
Alarmen skyldes ikke fiskekattene.
De er for små til at kunne true en agil makakaber.
Noget meget større bevæger sig gennem denne del af skoven.
Fra deres udsigtspost i trætoppene har makakaberne
fået øje på faren.
Højt oppe i trækronerne er de mestendels i sikkerhed for rovdyr.
Men ikke for denne.
De fleste katte er gode klatrere,
men træleoparden er en af de bedste i hele kattefamilien.
Hendes roterende ankler på bagbenene gør hende utrolig agil i træerne.
Ikke ulig et egern.
Med de længste øvre hjørnetænder blandt rovdyr på hendes størrelse
minder hendes tænder om dem hos den legendariske sabelkat.
Hun er mest aktiv om natten, men bryder alle regler
for et måltid.
Hun er ikke den eneste, der bryder reglerne.
Få kilometer derfra
vover hendes to små unger sig uklogt væk fra hulens sikkerhed.
Omkring en måned gamle er de hjælpeløse,
og et ophold væk fra deres gemmested er et farligt træk.
De langhalede makakaber-aber er ikke dumme
og bevæger sig hastigt til en ny del af deres habitat
langt væk fra det kvikke rovdyrs nysgerrige blik.
I denne del af skoven kan en fristelse
lokke selv den mest nervøse primat ned på jorden.
De bestøves af en lille hveps,
men figner har stor betydning for skoven,
da de er fødekilde for mange af de dyr og fugle, som bor her.
Makakaberne er ikke de eneste, der deltager i festen.
En flok banteng-kvæg dukker frem fra skoven.
Selvom de er slægtninge til tamkvæg,
er disse vilde kvæg oftest meget sky
og foretrækker at søge beskyttelse i krattet.
Men udsigten til figner er nok til at lokke dem frem,
for at rode i underskoven
og fortære de frugter, som fuglene og aberne har tabt.
Nogle tiltrækkes ikke til området på grund af fignerne.
Junglens konge er på patrulje.
Han går ad de velkendte stier langs flodens bred,
og markerer sit territorium, mens han snuser efter tegn på hunner.
Det er hans job at sikre dem og deres unger mod fremmede hanner.
Han er ikke på jagt og ignorer kvæget, mens de æder.
Denne store mørke tyr er flokkens leder.
Han er gruppens eneste han,
og han er yderst beskyttende over for de lysere hunner.
Grønne påfugle tilfører et stænk af kraftige farver,
men ikke alle er her på grund af maden.
Fugle har en utroligt sofistikeret evne til at se farver.
Så for en hun
er dette fantastiske udstyrsstykke simpelthen blændende.
Hannerne er meget territorielle,
så hvis skønhedskonkurrencen ikke kan afgøre, hvem der er flottest,
kan det gå grueligt galt.
Vinderen overtager territoriet og retten til at parre sig.
Efter at have fyldt sig med figner,
drager banteng-kvæget videre gennem skoven.
Og en stille skygge følger dem.
Denne tiger er en hun.
Hun har unger at fodre, og modsat den store han,
er hun fokuseret på jagten.
Lige nu holder hun afstand.
Denne lysning yder ikke megen dække.
Hun følger deres fært, mens de nærmer sig vandet.
Det er omgivet af stejle bredder og tyk vegetation.
Det perfekte sted til et baghold.
Perfekt camoufleret.
Tigeren venter og iagttager.
Hendes bytte: Banteng-flokken,
der er fuldstændigt uvidende om hendes tilstedeværelse.
Præcis som hun kan lide det.
Hun lader byttet nærme sig.
For hvert skridt kommer de tættere på.
Hun venter med hver en muskel spændt og klar.
Hun er udelukkende fokuseret på flokken.
Hun har glemt alt om påfuglen.
Dens kald sender kvæget på flugt.
Hun nøjes med en dukkert
for at køle sig ned efter den fejlslagne jagt.
Der er ingen grund til at gå under radaren nu.
Med jagten fejet af bordet,
går hun tilbage i retning af krattet,
hvor hun ivrigt bydes velkommen af sine to bedårende unger.
De er omkring fem måneder gamle og vokser hurtigt.
Hun er centrum i deres liv og fuldstændigt hengiven til dem.
Deres far, områdets store han,
spiller nærmest ingen rolle i deres opdragelse.
Deres mor forsyner dem med alt, hvad de har brug for,
lige fra føde til beskyttelse mod potentielle rovdyr.
Hun tilbringer eftermiddagen sammen med dem.
Hun genoptager jagten ved aftenstid.
Omkring en tredjedel af det Sydøstasiatiske fastlands pattedyr
kalder denne skov for deres hjem.
Og denne leopard er en af dem.
Med kun 400 vildtlevende leoparder tilbage i Thailand,
er hun utroligt sjælden.
Hun har også en hemmelighed.
Unger.
Hunnen er hendes lille tvilling.
Den anden unge er en lille han,
og han er i sandhed speciel.
Disse to er en del af fremtiden for denne utroligt specielle genpulje.
Uvidende om deres vigtighed for deres arts overlevelse,
udforsker de vandløbene og skovområderne omkring deres hjem.
De er næsten et år gamle, men der går endnu et par måneder,
før de begiver sig afsted på egen hånd.
Den lille hun ledsages konstant af sin sorte skygge.
Hendes tvillingbror ligner måske en helt anden art,
men bortset fra et sjældent gen,
der forårsager et overskud af pigment i hans hud og hår,
er han helt identisk med sin søster.
Antallet af sorte leoparder i Thailands skove er ukendt,
men det antages, at hans pels er en fordel
i de skyggefulde områder, når det handler om at jage.
Han og søsteren har alderen, hvor de lærer at jage.
En vagtel. Det perfekte mål.
Ikke engang tæt på.
Hvad den lille hun mangler i talent,
har hun i ungdommelig entusiasme.
Hun retter blikket højere op i træerne.
Et godt forsøg, men deres manglende erfaring gør,
at fuglene i denne del af skoven er i sikkerhed indtil videre.
Disse klodsede lege er byggestenene til det,
der vil gøre hende og hendes bror til dødbringende jægere.
Solnedgangen i Thailands skove
er det, der får nattens jægere til at påbegynde deres runder.
Fiskekat-hunnen er atter på jagt,
men der er også en jæger efter hende.
Hannen følger hende stadigt tæt.
Så er det nu.
De normalt solitære dyr
interagerer sjældent med hinanden.
Undtagen under parringen.
Med en knurrende lyd
adviserer hun, at hun er klar til at parre sig.
Men det betyder ikke, at hun accepterer ham som partner.
Først må han vise, hvad han kan.
Han mangler stadig lidt.
Men han lader sig ikke afskrække.
Han klæber til hende som lim i det tilfælde, at andre hanner opsporer hende.
Solopgangen afslører hans fremgang.
Endeligt betaler hans vedholdenhed sig.
Med parringen overstået, går de hver til sit uden at se sig tilbage.
Nu må hunnen fokusere på vigtigheden af at fange noget mad.
Forsigtigt plasker hun i vandet for at skabe bølger,
ligesom når insekterne lander på overfladen.
Fiskene nærmere sig for at undersøge det potentielle måltid.
Hun behøver kun et splitsekund for at trække fisken på land.
At lande et måltid, der er så glat, kræver særligt udstyr.
Hendes kløer og delvist svømmehudsbeklædte poter
er perfekte til netop det.
Højt oppe er økosystemets lunger på hårdt arbejde.
Takket været dens evne til at justere temperaturen,
beskytte interiøret mod vind og regn
og skabe økologiske nicher for utallige skabninger,
summer kronerne af aktivitet.
For det meste
er næsehornsfuglen i sikkerhed for jægerne, der lurer nedenunder.
Men de må ikke undervurdere en af junglens dygtigste klatrere.
Træleoparden ser en mulighed.
Ikke hurtig nok.
Endnu engang må katten gå sulten derfra.
Denne fantastisk næsehornsfugl er heldig at være i live.
Hans sultne mage venter.
Skjult og fanget i et hul,
som hun har lukket til indefra med mudder,
er denne hun afhængig af, at hendes mage bringer hende føde,
mens deres unger udruges.
Uden en mage at dele forældreskabet med,
leder fiskekat-hunnen efter et stille hjørne i skoven.
Det er gået næsten to måneder siden parringen,
og hun er gravid.
Hun bliver nødt til snart at finde sig et skjulested.
Men hun finder ingen fred og ro her.
Tæt ved et ton banteng-kvæg er på vej gennem skoven som bulldozere.
Flokkens dominerende tyr får øje på en indtrængende tyr.
Han roder i jorden for at demonstrere sin styrke.
Men i stedet for at give sig, bliver den nyankomne stående.
Han har fået øje på tyrens hunner
og udfordrer ham.
Dette kan kun afgøres på én måde.
Den lysere nytilkomne vinder slaget.
Den gamle han er ude. Der er vagtskifte
og nye gener til flokken.
Årstiden skifter også,
og maj betyder normalt afslutningen på tørken.
Regnen samler sig i vandløb.
Vandløb bliver til floder.
Og hvor der er floder, er der liv.
I overflod.
Sambarhjorte ses sjældent langt fra vand.
Selvom de mest er aktive om natten eller tidligt og sent på dagen,
tilbringer de ofte dagen tæt ved eller sågar i en flod.
De er nogle af de største hjorte på jorden
og kan veje op til et halvt ton.
Deres størrelse gør dem svære at jage for de fleste jægere.
På nær en.
Tålmodig, stille og praktisk taget usynlig
venter tigeren på det rette øjeblik.
Med en topfart på 56 kilometer i timen
nærmer hun sig.
I stedet for at æde øjeblikkeligt
trækker hun byttet i skjul, før hun bevæger sig mod
mod det tykke krat,
hvor hendes to unger gemmer sig,
og tålmodigt venter på, at deres mor vender hjem.
De er stadigt afhængige af modermælk men vænnes langsomt til kød.
Tigeren er ikke den eneste mor på jagt.
Træleoparden har været væk fra sine to unger i flere dage
i jagten på føde.
Hun begynder at blive desperat.
De støjende blade besværliggør jagten.
Og uden tegn på bytte i skovbunden,
vender hun atter sin opmærksomhed mod trætoppene.
En gibbon svinger sig intetanende gennem trætoppene.
De hører til de hurtigste primater og flyver gennem træerne
ved hjælp af deres lange arme og krogede fingre.
Mens træleoparden foretrækker at gå under radaren,
har gibbonen det lige modsat.
Hannens urovækkende skrig er del af en duet mellem ham og hans mage.
Hendes svar gennemborer junglen med mere end 100 decibel.
Hun er måske nok en god klatrer,
men en gibbon kan tilbagelægge ni meter i et enkelt sving
og bevæge sig gennem træerne med 55 kilometer i timen.
Jagten er forbi, før den er begyndt.
Gibbonen forsvinder langt ind i skoven.
Hun har ikke heldet med sig.
Men det skal snart ændre sig.
Hendes gode hørelse opfanger en raslen af blade.
Vildsvine-unger. Små og lette at fange.
Men der medfølger en sikkerhedsdetalje.
En vildsvine-unge.
Med en fødselsvægt på under et kilo,
udgør den det perfekte måltid for en sulten træleopard.
Der er et helt kuld på højkant.
Pattegrisene er måske nok små og hjælpeløse,
men det er deres mor ikke.
En efterladt pattegris udgør hendes belønning.
Efter at have spist vender hun tilbage til hulen.
Hun har været længere tid væk end normalt i sin desperate jagt på føde.
Hun leder og sniffer efter spor efter ungerne.
Ungerne er væk.
En skov fuld af rovdyr får ofte skylden.
Efter et sidste kig, sniger hun sig tilbage ind i skoven alene.
Kattene er ikke de eneste væsener, som foretrækker mørket.
I et nærtliggende hulesystem
fortæller solnedgangen tusindvis af flagermus, at de skal starte dagen.
Mens de strømmer ud af stenhvælvingen,
samler rovfuglene sig over kolonien.
De kredser tættere og tættere på den mørke sky af flagermus.
Pludseligt angriber de,
og piller deres mål ned fra himlen, som var de jagerfly.
Først når det er helt mørkt, er flagermusene i sikkerhed.
På dunkle, overskyede nætter, kan kun termiske kameraer
gennemtrænge skovens mørke.
Dette malaysiske hulepindsvin, bevæbnet med skarpe,
mikroskopiske pigge, er måske nok lille,
men den er utroligt farlig at gå ombord i.
Selv for en tiger.
En forkert bevægelse kan resultere i alvorlige skader.
Hun slap billigt.
Nogle få pigge i den tykke pels vil ikke forårsage varig skade.
Ved daggry er fiskekatten atter på jagt.
Selvom hun foretrækker fisk,
jager hun alt inden for rækkevidde.
Alt, lige fra gnavere til insekter, fungerer.
Selv en fugl inden for afstand er forsøget værd.
Hun har ikke tid til et forsøg til.
Hun skal et andet sted hen.
Hendes unger venter.
Men hun er ikke alene.
Der er en uvelkommen gæst i hulen.
En kongekobra.
Ét bid er dødbringende.
Hun har ét valg: Flygt eller forsvar familien.
Med en længde på op til fem en halv meter,
er kongekobraen verdens længste giftslange.
Den er bevæbnet med nok nervegift til at dræbe en elefant.
Den har sneget sig ind i fiskekattens hule.
Hvis moderen bliver bidt, vil det betyde den sikre død.
Hun står fast.
Heldigvis betaler hendes mod sig.
Hun nåede tilbage til hulen i sidste øjeblik.
Hendes unger, knapt tre uger gamle,
har lige åbnet øjnene for første gang.
I de næste 18 måneder er de hendes førsteprioritet.
Leopard-ungerne er nu omkring 18 måneder gamle.
De bevæger sig længere og længere fra hulen,
mens de finpudser deres færdigheder som jægere.
Træningen begynder at lønne sig.
De er nu agile og beregnende rovdyr.
Deres sidste overgangsritual til voksenlivet
er at jage for sig selv.
Dette er de første skridt mod uafhængighed.
Tiger-ungerne er endnu ikke klar til at forlade deres mor.
De har stadig meget at lære,
såsom at der er flere måder end en at skaffe føde på.
Hun er blevet opmærksom på noget i floden.
Hendes kropssprog ændrer sig.
Hun har opfanget en lækker duft.
Hendes skarpe lugtesans fører hende til vandkanten.
Tigre er dygtige jægere, men går ikke af vejen for et ådsel.
Modsat mange andre katte, vader hun gladeligt ud i vandet.
Særligt efter føde.
Det sker ikke tit, at et gratis måltid byder sig til.
Dette døde vildsvin er som at vinde i lotteriet for hende og ungerne.
De er ikke kræsne.
Det er uvist, hvordan vildsvinet døde,
men vil man overleve her, må man tage, hvad der byder sig.
Vedholdenhed og tilpasningsevne er nøgleordene.
Og i Thailands tågeindhyllede jungle,
mestrer få dyr dette lige så godt som kattene.
For træleopard betyder en ny årstid nyt liv.
En mulighed for en ny start.
Hendes nye familie.
Født til at regere over skyggerne i Thailands store skove.
Tekster af: J. Petersen