Downloaded from YTS.MX
Muinainen valtakunta, varjojen ja myyttien olentojen -
viimeinen turvapaikka.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Thaimaan kissat odottavat hetkeään vihreän verhon takana -
etsien saalistaan ja suojellen perintöään.
Huippusaalistajat.
Ne ovat viidakon herroja.
Thaimaan metsät ovat eräitä maailman vanhimmista metsistä.
Ne ovat vartioineet maisemaa yli 100 miljoonaa vuotta -
kätkien syvyyksiinsä joitain Thaimaan suurimmista mysteereistä.
Ja vain harvat ovat niin salaperäisiä kuin tämä saalistajien ryhmä.
Vaikeasti tavoiteltavat, ketterät ja hetkessä katoamaan kykenevät kissat -
ovat katoamisen mestareita.
Tämä noin 15 kilogrammaa painava ja 40 senttimetriä korkea pieni kissa -
on suurempi kuin juovikas kissa ja voi muistuttaa kesyjä sukulaisiaan.
Mutta tällä kalastajakissalla on taito, joka erottaa sen muista.
Toisin kuin useimmat pienet kissat, se saalistaa vedessä.
Se tarkkailee saalistaan: kalaa.
Nopeus ei riittänyt.
Tämä on Huai Kha Khaengin metsä.
Yhdessä viereisen suojelualueen kanssa,
se on Kaakkois-Aasian mantereen suurin suojeltu villieläinalue.
Luonnossa elää enää vain noin 2 500 kalastajakissaa,
ja tämä metsä on yksi harvoista niiden jäljellä olevista elinympäristöistä.
Arka ja yksinäinen naaras pysyttelee mieluummin piilossa.
Mutta se on nähty.
Kalastajakissauros on seurannut sen tuoksua metsän läpi.
Se on melkein valmis parittelemaan.
Ennen kuin uros voi paljastaa itsensä, toinen ääni keskeyttää ne.
Makakin varoituskutsu kaikuu puiden läpi.
Varoituksen syynä eivät ole kalastajakissat.
Ne ovat liian pieniä uhkaamaan ketterää makakia.
Metsässä vaanii jokin suurempi peto.
Makakilauma on näköalapaikallaan puiden latvustossa -
ja huomaa vaaran.
Korkealla puiden latvustossa ne ovat yleensä turvassa petoeläimiltä.
Mutta eivät tältä.
Vaikka useimmat kissat ovat hyviä kiipeilijöitä,
puuleopardi on yksi kissaheimon parhaista.
Sen takajalkojen kiertyvät nilkat mahdollistavat ketteryyden puissa,
kuten oravalla.
Sillä on kokoluokkansa pisimmät yläkulmahampaat,
ja sen hampaat muistuttavat sapelihammastiikerin vastaavia.
Se on pääasiassa yöaktiivinen, mutta rikkoo kaikkia sääntöjä -
aterian takia.
Eikä se ole ainoa sääntöjen rikkoja.
Muutaman kilometrin päässä -
sen kaksi pientä pentua uskaltautuu harkitsemattomasti pois pesästään.
Noin kuukauden ikäiset pennut ovat avuttomia,
ja piipahdus pois piilopaikasta on vaarallinen liike.
Jaavanapinat eivät ole tyhmiä.
Ne siirtyvät nopeasti uuteen paikkaan elinpiirillään -
kauas ketterän saalistajan uteliaalta katseelta.
Tässä metsän osassa houkutus voi saada -
jopa hermostuneimman kädellisen maan pinnalle.
Pienen ampiaisen pölyttämät viikunat -
ovat elintärkeitä metsille.
Ne ovat tärkeä ravinnonlähde monille alueen eläimille ja linnuille.
Makakit eivät ole ainoita aterioijia.
Bantengilauma tulee esiin metsästä.
Nautakarjan sukulaisena -
tämä luonnonvarainen nautaeläin on yleensä hyvin arka,
ja se pysyy mieluummin piilossa pensaikon suojassa.
Toive viikunoista houkuttelee ne kuitenkin aukealle -
kaivelemaan aluskasvillisuutta -
ja ahmimaan lintujen tai apinoiden irrottamia hedelmiä.
Jotkut eivät saavu alueelle viikunoiden vuoksi.
Viidakon kuningas on partiossa.
Se kulkee tuttuja polkuja joen vartta pitkin -
merkiten reviiriään ja haistellen merkkejä naaraista.
Sen tehtävänä on pitää naaraat ja pennut turvassa muilta uroksilta.
Se ei ole saalistamassa, joten se jättää bantengit huomioimatta.
Tämä iso ja tumma härkä on tämän lauman johtaja.
Se on lauman ainoa uros -
ja se suojelee vaaleampia naaraita.
Vihreät riikinkukot tuovat alueelle ripauksen väriä.
Mutta ne kaikki eivät ole täällä ravinnon takia.
Linnuilla on uskomattoman kehittynyt värinäkö.
Joten naaraalle -
tämä loistava näytös on yksinkertaisesti häikäisevä.
Koiraat ovat erittäin reviiritietoisia,
ja jos kauneuskilpailussa ei selviä, kuka on paras lintu,
tilanne voi muuttua rumaksi.
Voittaja saa reviirin ja paritteluoikeudet.
Viikuna-aterian jälkeen -
bantengilauma poistuu metsään.
Ja hiljainen varjo seuraa niitä.
Tämä tiikeri on naaras.
Sillä on pennut ruokittavanaan, ja toisin kuin iso uros,
se keskittyy saalistamiseen.
Toistaiseksi se pysyy etäällä.
Aukea tarjoaa vain vähän suojaa.
Se seuraa niiden hajuja niiden liikkuessa läheiseen vesistöön.
Vesistöä reunustavat jyrkät rannat ja tiheä kasvillisuus.
Joten se on täydellinen paikka yllätyshyökkäykselle.
Täydellisesti naamioitunut tiikeri odottaa ja tarkkailee.
Sen kohde eli bantengilauma on täysin tietämätön sen läsnäolosta.
Juuri niin kuin se haluaakin.
Se antaa saaliinsa tulla luokseen.
Ne tulevat lähemmäksi jokaisella askeleella.
Se odottaa silti yhä lihakset virittyneenä ja valmiina.
Se on täysin keskittynyt laumaan.
Ja se on unohtanut riikinkukot.
Varoituskutsu saa bantengit pakenemaan.
Se tyytyy pulahtamaan puroon -
jäähdytelläkseen epäonnistuneen saalistuksen jäljiltä.
Nyt ei tarvitse piilotella.
Kun saalistus on mahdotonta,
se suuntaa takaisin metsään...
...jossa sen kaksi pentua toivottaa sen innokkaasti tervetulleeksi.
Pennut ovat noin viiden kuukauden ikäisiä ja kasvavat nopeasti.
Emo on niiden maailman keskipiste ja täysin omistautunut pennuilleen.
Niiden isällä, isolla tiikeriuroksella -
ei ole juurikaan roolia niiden kasvatuksessa.
Pentujen emo tarjoaa kaiken, mitä ne tarvitsevat.
Ravintoa ja turvaa muilta petoeläimiltä.
Emo viettää iltapäivän pentujen kanssa.
Ja se palaa saalistamaan illalla.
Noin kolmasosa Kaakkois-Aasian mantereen tunnetuista nisäkäslajeista -
kutsuu tätä metsää kodikseen.
Ja tämä leopardi on yksi niistä.
Thaimaan luonnossa elää enää vain 400 leopardia,
joten se on uskomattoman harvinainen.
Silläkin on salaisuus.
Pennut.
Pieni naaras on sen pikkukaksonen.
Toinen pentu on pieni uros,
ja se on todella erityinen.
Nämä kaksi ovat tämän erikoisen geenipoolin tulevaisuus.
Täysin tietämättöminä tärkeydestään lajinsa selviytymiselle -
pennut tutkivat kotinsa puroja ja metsiä.
Ne ovat lähes vuoden ikäisiä, mutta kestää vielä muutaman kuukauden -
kunnes ne lähtevät omilleen.
Musta varjo seuraa jatkuvasti pientä naarasta.
Sen kaksoisveli saattaa näyttää täysin eri lajilta,
mutta lukuun ottamatta harvinaista geeniä,
joka aiheuttaa lisäpigmenttiä sen ihossa ja turkissa,
se on täsmälleen samanlainen kuin siskonsa.
Thaimaan metsien mustien leopardien tarkkaa lukumäärää ei tiedetä,
mutta uskotaan, että sen turkista on hyötyä -
varjoisissa elinympäristöissä saalistamisen kannalta.
Se ja sen sisko ovat siinä iässä, että ne opettelevat saalistamaan.
Viiriäinen. Täydellinen kohde.
Ei lähelläkään.
Sen, mitä pieneltä naaraalta puuttuu lahjakkuudessa,
se kompensoi nuoruuden innolla.
Hän lukitsee katseensa korkealle puihin.
Yritys hyvä kymmenen, mutta kokemuksen puute tarkoittaa,
että tämän metsän kolkan linnut ovat toistaiseksi turvassa.
Nämä kömpelöt leikit ovat perusta,
joka muuttaa pennut lopulta tappaviksi salamurhaajiksi.
Auringonlasku Thaimaan metsissä -
kertoo yön saalistajille, että on aika aloittaa kierros.
Kalastajakissanaaras on jälleen saalistamassa.
Mutta silläkin on oma ahdistelijansa.
Kalastajakissauros hiipii yhä naaraan lähellä.
On aika tehdä siirto.
Normaalisti kalastajakissat viihtyvät yksin -
ja ovat harvoin vuorovaikutuksessa toistensa kanssa,
paitsi paritellessaan.
Murinan kaltaisella äänellä -
naaras ilmoittaa olevansa valmis parittelemaan.
Mutta se ei takaa, että se hyväksyy kumppaninsa.
Uroksen on ensin vakuutettava naaras.
Sen toiminta vaatii vielä työtä.
Mutta se ei luovuta helpolla.
Se pysyy naaraan luona kuin liimattuna,
jos muut urokset löytävät sen.
Päivänvalo paljastaa sen edistymisen.
Lopulta sen sinnikkyys palkitaan.
Parittelun päätyttyä kissat kulkevat eri suuntiin vilkaisematta taakseen.
Naaraan on aika keskittyä ravinnon hankintaan.
Se taputtaa veden pintaa varovasti saadakseen aikaan aaltoja,
ihan kuin hyönteiset laskeutuisivat pinnalle.
Kalat tulevat tutkimaan mahdollista ateriaa.
Se tarvitsee vain sekunnin murto-osan kauhoakseen kalan rantaan.
Liukkaan aterian nappaaminen vaatii erikoisvälineitä.
Sen puoliksi sisäänvedettävät kynnet ja osittaiset räpylätassut -
sopivat tehtävään täydellisesti.
Ylempänä tämän ekosysteemin vihreät keuhkot työskentelevät ahkerasti.
Kiitos sen kyvyn hillitä lämpötilaa,
suojella sisätiloja tuulelta ja sateelta -
ja tarjota ekologisia lokeroita lukemattomille eliöille,
metsän latvusto itsessään on täynnä toimintaa.
Suurimmaksi osaksi -
sarvinokka on suojassa monilta alla väijyviltä petoeläimiltä.
Mutta ne eivät voi aliarvioida yhtä viidakon ketterimmistä kiipeilijöistä.
Puuleopardi näkee tilaisuuden.
Ei tarpeeksi nopeasti.
Kissa jää jälleen kerran nälkäiseksi.
Tämä suuri sarvinokka on onnekas selviydyttyään.
Sitä odottaa nälkäinen kaveri.
Piilossa kolossa, jonka sarvinokkakoiras on rapannut -
lähes kokonaan syömästään ja oksentamastaan mudasta,
tämä sarvinokkanaaras luottaa siihen, että kumppani tuo sille ruokaa,
kun niiden poikaset kehittyvät.
Ilman puolisoa, joka jakaa vanhemmuuden tehtävät,
kalastajakissanaaras etsii yksin rauhallista kolkkaa metsästä.
Parittelusta on kulunut melkein kaksi kuukautta,
ja se on tiineenä.
Sen on löydettävä pesäpaikka pian.
Mutta täältä se ei löydä rauhaa.
Lähes tonnin painoiset bantengihärät liikkuvat metsässä kuin puskutraktorit.
Lauman johtava härkä huomaa tunkeilijan.
Se puskee maata osoittaakseen vahvuutensa.
Mutta sen sijaan, että se perääntyisi, tulokas ei hievahdakaan.
Se katselee lauman naaraita -
ja esittää haasteen.
Tämä ratkaistaan vain yhdellä tavalla.
Vaaleampi tulokas voittaa taistelun.
Vanha härkä on ulkona. Vahti vaihtuu.
Ja laumaan syntyy uusi sukupuu.
Myös vuodenajat vaihtuvat,
ja kuiva kausi päättyy yleensä toukokuussa.
Sade kerääntyy puroksi.
Puroista tulee jokia.
Ja siellä, missä on jokia, on elämää.
Ylenpalttisesti.
Sambarhirviä tavataan harvoin kaukana vedestä.
Vaikka ne ovat enimmäkseen aktiivisia yöllä tai aikaisin aamulla ja illalla,
ne oleskelevat päivisin jokien lähellä tai jopa joessa.
Ne kuuluvat maailman suurimpien hirvieläinten joukkoon -
ja voivat painaa jopa 500 kilogrammaa.
Niiden koon takia useimmat petoeläimet eivät saalista niitä.
Paitsi yksi.
Kärsivällinen, hiljainen ja käytännössä näkymätön tiikeri -
odottaa täydellistä hetkeä.
Tiikerin huippunopeus on 56 kilometriä tunnissa,
ja se lähestyy saalistaan.
Sen sijaan, että se ruokailisi heti,
se raahaa saaliinsa piiloon ennen kuin se siirtyy -
kohti tiheää aluskasvillisuutta,
missä sen kaksi pentua piileskelee -
ja odottaa kärsivällisesti emonsa paluuta.
Ne ovat yhä riippuvaisia emonsa maidosta, mutta totuttautuvat jo lihaan.
Tiikeri ei ole ainoa emo, joka on metsästämässä.
Puuleopardi on ollut erossa kahdesta pennustaan jo päiviä -
etsiessään ravintoa.
Se alkaa olla epätoivoinen.
Meteliä pitävä lehtiroska vaikeuttaa vaanimista.
Metsän pohjalla ei näy merkkejä saaliista,
joten se kääntää taas huomionsa puiden latvoihin.
Lari keinuu huolettomasti latvustossa.
Se on yksi nopeimmista kädellistä ja lentää puiden läpi.
Sen pitkät kädet ja kaarevat sormet työntävät sitä eteenpäin.
Vaikka puuleopardi suosii yllätyshyökkäyksiä,
larit pitävät aikamoista meteliä.
Uroksen pelottava kutsu on osa sen ja sen puolison välistä duettoa.
Naaraan vastaus lävistää viidakon yli 100 desibelin voimalla.
Se voi olla hyvä kiipeilijä,
mutta lari voi kulkea yhdeksän metrin matkan yhdellä heilautuksella -
ja liikkua puiden keskellä 55 kilometrin tuntinopeudella.
Jahti on ohi ennen kuin se alkoikaan,
kun apina katoaa syvälle metsään.
Tämä ei ole puuleopardin onnenpäivä.
Mutta se muuttuu vielä.
Hänen tarkka kuulo poimii lehtien kahinan.
Villisian porsaita. Pieniä ja helposti pyydystettäviä.
Mutta niiden mukana on eräs turvallisuusseikka.
Villisikaporsas.
Se painaa syntyessään alle kilon ja on täydellinen ateria puuleopardille.
Niitä on tarjolla kokonainen pesue.
Porsaat ovat pieniä ja avuttomia,
mutta niiden emo ei ole.
Sen palkintona on harhaileva porsas.
Ateria on ohi, ja se palaa pesäänsä.
Se oli poissa normaalia pidempään etsiessään epätoivoisesti ravintoa.
Se etsii haistellen jälkiä pennuistaan.
Pennut ovat poissa.
Usein syyllinen on metsä täynnä petoja.
Viimeisen vilkaisun jälkeen se sulautuu takaisin metsään yksin.
Kissat eivät ole ainoita olentoja, jotka syleilevät pimeyttä.
Läheisessä luolassa -
laskeva aurinko on merkki tuhansille lepakoille aloittaa päivä.
Kun ne virtaavat ulos kivisestä holvistaan,
petolinnut kerääntyvät yhdyskunnan yläpuolelle.
Ne kiertävät yhä lähemmäs tummaa lepakkopilveä.
Yhtäkkiä ne hyökkäävät -
ja valitsevat kohteensa taivaalta kuin hävittäjälentokoneet.
Ainoastaan täydessä pimeydessä lepakot ovat turvassa ilmahyökkäykseltä.
Pimeinä ja pilvisinä öinä vain lämpökamerat -
voivat nähdä metsän pimeyteen.
Tämä malaijanpiikkisika on aseistautunut terävillä,
mikroskooppisen pieniin väkäsiin peittyneillä piikeillä,
ja se on pieni, mutta sen kimppuun hyökkääminen on vaarallista,
jopa tiikerille.
Yksikin väärä liike voi tarkoittaa vakavaa loukkaantumista.
Se onnistuu helposti.
Muutama piikki sen paksussa turkissa ei aiheuta pysyvää haittaa.
Aamunkoitteessa kalastajakissa on taas metsästämässä.
Vaikka kala on sen suosikkiruokaa,
sekin on sopeutunut saalistamaan kaikkea, mitä on saatavilla.
Kaikki jyrsijöistä hyönteisiin kelpaa.
Jopa hyppyetäisyydellä oleva lintu on kokeilemisen arvoinen.
Se ei voi jäädä kokeilemaan uudestaan.
Sen täytyy olla toisaalla.
Sen pennut odottavat.
Mutta se ei ole yksin.
Sen pesässä on ei-toivottu vieras:
kuningaskobra.
Yksi purema olisi kohtalokas.
Se voi valita: paeta tai puolustaa perhettään.
Jopa 5,5 metrin pituiseksi kasvava kuningaskobra -
on maailman pisin myrkkykäärme.
Sen neurotoksinen myrkky riittää tappamaan norsun.
Se on luikerrellut kalastajakissan pesään.
Jos käärme purisi emoa, se kuolisi.
Se seisoo paikallaan.
Onneksi sen rohkeus palkitaan.
Se on palannut luolaan juuri ajoissa.
Pennut ovat hädin tuskin kolmen viikon ikäisiä,
ja ne ovat juuri avanneet silmänsä ensimmäistä kertaa.
Seuraavat 18 kuukautta ne ovat emon tärkein prioriteetti.
Leopardinpennut ovat nyt noin 18 kuukauden ikäisiä.
Ne alkavat vaeltaa yhä kauemmas pesältään,
kun ne hiovat saalistustaitojaan.
Harjoittelu alkaa tuottaa tulosta.
Ne ovat nyt ketteriä ja laskelmoivia saalistajia.
Niiden viimeinen aikuistumisriitti on se,
kun ne saalistavat yksin.
Nämä ovat ensimmäiset askeleet kohti itsenäisyyttä.
Tiikerinpennut eivät ole vielä valmiita poistumaan emonsa suojasta.
Emolla on vielä paljon opetettavaa pennuilleen,
kuten esimerkiksi se, että on olemassa useita tapoja löytää ravintoa.
Emon huomio on keskittynyt johonkin joessa.
Kehonkieli muuttuu.
Se on haistanut herkullisen tuoksun.
Sen terävä hajuaisti johdattaa sen veden äärelle.
Tiikerit ovat huippusaalistajia, mutta ne eivät ole raadonsyönnin yläpuolella.
Toisin kuin monet muut kissat, tiikeri menee mielellään syvään veteen.
Varsinkin ravinnon perässä.
Ilmaisia lounaita on tarjolla harvoin,
ja tämä kuollut villisika on onnenpotku tiikeriemolle ja sen pennuille.
Ne eivät ole nirsoja.
On epäselvää, kuinka villisika kuoli.
Mutta selviytyminen täällä on sitä, että ottaa kaiken, mitä saa.
Tärkeintä on sinnikkyys ja sopeutumiskyky.
Thaimaan sumun peittämissä viidakoissa -
vain harvat eläinlajit hallitsevat taidon yhtä hyvin kuin kissat.
Puuleopardille uusi vuodenaika tarjoaa uuden elämän.
Mahdollisuuden aloittaa alusta.
Uuden perheen,
joka on syntynyt hallitsemaan Thaimaan metsien varjomaailmoja.
Tekstitys: Emilia Hietala