Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRÆSENTERER
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASERET PÅ BOGEN "LA SCUOLA CATTOLICA"
Luk os ud!
Jeg beder dig!
Vær sød ikke at gå. Ellers kommer de tilbage.
Vær nu sød.
SEKS MÅNEDER TIDLIGERE
Jeg ved ikke, hvornår det begyndte. Men historien handlede om os alle.
Ret ryggen!
Vores uddannelse, vores kvarter, vores skole.
Intet blev det samme igen.
En, to.
n, to.
En, to.
Lad mig høre jeres stemmer.
En, to!
Jeg gik på et privat gymnasium, som man betalte for hver måned.
Piger havde ingen adgang.
Vi var alle drenge fra et middelklassekvarter i Rom.
Fars drenge.
En af mine klassekammerater, Salvatore, Angelos bror, var et år ældre end os.
Vis mig noget styrke!
Og så var der Picchiatello, der var en ret underlig fyr.
Hans mor var en skuespiller, vi alle fantaserede om.
Gioacchino Rummo.
Den eneste, der troede på de kristne værdier, præsterne prøvede at lære os.
Bortset fra broder Curzio.
Kiggede man efter, virkede han ikke som en præst.
Løb på stedet!
En, to!
Arbus, det er spasmer, ikke gymnastik!
Hvor skal du hen? Kom så!
En, to!
Året var 1975.
Og vold var almindeligt.
Hvad er der sket, Pik?
Romoli.
Han eksploderede foran rektor.
-Det er sandt! -Bliv voksen! Bliv dog en mand!
D'Avenia.
Lad mig gætte, du så ikke noget, vel? Som alle de andre?
En af dine venner bliver angrebet i gården,
men ingen har set noget.
Fint.
Har du intet at sige, så gå.
Romoli generede ingen.
Da klokken ringede,
omringede de ældre elever ham, så ingen kunne se, hvad de lavede.
Først gav de ham et par slag.
Så hev en fat i hans trøje.
Så hans briller faldt af?
Nej. De knækkede dem med vilje.
Godt.
Hvem gjorde det?
-Nej. Spørg Jervi. Han sendte… -Så…
Jeg vil høre det fra dig.
Guido. Din far er hos rektor.
De er unge, men de må forstå, at vi har regler her.
Dine forældre sendte dig på denne skole,
fordi det, de ønsker for dig, er en sikker havn.
Noget, der kan beskytte dig mod det moralske skred…
Rektor, undskyld mig.
Er påskeindsamlingen gået i gang, eller…
Ikke endnu…
Sig til.
Vi går nu. Vi skal ikke ulejlige dig mere. Tak.
Gianni.
Bed pedellen sende Jervi ind.
Hvad gik der af dig?
Hvad har jeg sagt?
Så?
Du fik mig til at ligne en idiot.
Kom her.
Hvad har jeg fortalt dig?
Vov aldrig at gøre det igen!
-Gør det aldrig igen! -Jeg forstår. Undskyld.
Du fik mig til at ligne en idiot.
En idiot.
Fra i morgen ændrer tingene sig.
Vores liv var fyldt med regler.
Brød vi dem, blev vi nogle gange straffet, mens der andre gange intet skete.
Så vi spekulerede på, om reglerne var tilfældige.
Når man fylder seks, forlader man familien og starter i skolen.
En beskyttende skal.
I skolen indtager man en af to holdninger.
Undertrykker eller den undertrykte.
Giv mig dem! Lad dem ligge.
-Stop. -Du stjæler altid fra mig.
Jeg siger det til mor.
Stop.
-Nej! -Rachele stjal mine sko.
Lyv ikke.
Jeg er ligeglad. Løs det.
Elisabetta, slukker du for ovnen?
-Jeg kommer nu. -Godt.
Toby. Gå med dem.
Så?
Jeg forstår ikke.
De straffede dem ikke.
De gjorde intet.
De køber ham bare et par nye briller. Så er det klaret.
Hvad skulle skolen have gjort?
Ydmyge dem? Suspendere dem?
Hvilken forskel gør menneskelig retfærdighed på Herren?
Han blev udsat for had og hævntørst.
Ondskab avler ondskab.
Gioacchinos venners opførsel skal forstås og tilgives.
Ellers bliver resultatet en evig spiral.
Far, er det ikke dig, der siger, tilgivelse kun bør følge indrømmelsen?
Ja. Men jeg siger også, at I ikke skal sætte jeres lid til perfektion.
Ellers tak.
Og pas på fordomme.
Hold op med at skændes.
Piger. Her.
Giaele, maden er klar.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
Jeg har ikke lyst.
Hvorfor?
Fordi jeg er frugtbar.
Det er ikke et godt tidspunkt at få et barn til.
Hvorfor ikke?
Det er mig, der skal bære det.
Vi har allerede talt om det.
Vær nu sød.
Hej! Stort hår!
-Vi fik ham foran alle. -Briller?
Knækket! I morgen er der tape på.
-Hvordan gik det med din far? -Som altid.
Han var efter mig, men stoppede til sidst. Jeg får ikke lov at gå ud igen.
Og dig, Giampie?
Ikke et ord.
-Seriøst? -Naturligvis.
-Din bedstefar byggede skolen. -Og min far giver dem penge hvert år.
Rektoren burde lukke munden.
De gør mig rasende.
Godt sagt, Angelo!
-En drink? -Ja.
Okay. Nå…
Angelo.
-Andrea bliver løsladt. -Hvad?
Jeg har lige hørt det.
Det sker snart.
-Skal vi være her hele aftenen? -Nogen idéer?
Det ved jeg ikke.
Lad os beslutte os for noget…
Jeg tror faktisk, jeg har en idé.
Læg den tilbage!
Angelo.
-Hvad? -Hvor har du været?
Hvor tror du, jeg var? Med mine venner.
-Hvorfor gør du mig altid bekymret? -Bekymret for hvad? Jeg er lige her.
Lad os gå i seng.
Jeg ved, du er vågen.
Gianni fortalte, hvad der skete i skolen.
Hvad sagde jeg?
At de udspurgte dig.
Ja.
Rektor ville finde ud af, hvem der gjorde det.
-Fortalte du ham det? -Nej.
Er du sikker?
Godt klaret.
Du har ikke forrådt os. Vær aldrig en stikker.
-Forstået? -Ja.
-Ja, hvad? -Man skal aldrig være en stikker.
Har du andre synder at tilstå?
-Jeg lyver meget. -Det er skidt.
At lyve er en alvorlig synd.
Hvilken slags løgne?
Alle slags.
For at blive accepteret af andre.
Jeg foregiver at have de samme lidenskaber.
De samme idéer.
Bare jeg ikke gjorde det. Det gør ting værre for mig.
ST LUIGI-GYMNASIET
Jeg føler mig stadig ensom.
Det virker, som om jeg har det godt med alle.
Kommer overens med alle.
Men jeg har det aldrig godt med nogen.
Jeg er aldrig mig selv, fader.
Skriftede du virkelig, at du ikke tror på Gud?
-Hvad hvis han rapporterer dig? -Jeg forlader alligevel skolen.
Jeg lærer intet og stoler ikke på lærerne.
De burde vide ting, men ved end ikke, de ikke gør det.
De antager ting. Deres autoritet er baseret på ingenting.
Hvem stoler du på?
På dig.
Du har valgt den forkerte.
Nu er det reduceret til en kvadratisk ligning.
Hvilket jeg antager, I alle ved, ikke?
Hvad er din plan?
Når I har løst ligningen…
Jeg tager to år på et.
Jeg får min eksamen et år tidligt.
Du skal have 7 i snit i alle andre fag.
-Og tage alle de andre eksamener. -Det ved jeg.
-Arbus!
Eftersom du er så snakkesalig, så kom her. Løs ligningen for os.
Kom.
Den her?
Ja.
Arbus.
Han var noget af et fænomen.
Han blev tilbedt og holdt på afstand.
Okay, Arbus.
Sæt dig bare ned igen.
Det bedste ved Arbus er, at han aldrig tøvede
og aldrig mistede håbet. Arbus blev beundret af os alle.
Ditto Jervi, men af andre grunde.
-Kristi legeme. -Amen.
Kristi legeme.
Mor.
Hvad?
-Hvorfor må jeg ikke tage nadveren? -Fordi du ikke må.
Hvorfor?
Det forklarer jeg, når du bliver større.
-Kristi legeme. -Amen.
Lad os bede.
I Kristi navn, Vorherre.
Amen.
-Gioacchino. -Ja?
Hvor er dine skolekammerater?
Kommer de ikke til messen?
De går til de obligatoriske i skolen.
Hvorfor sende deres børn på katolsk skole?
Måske arbejder deres forældre.
Men ikke en ud af 20 drenge. Det er absurd.
APOLLINAIRES UMORALSKE FORTÆLLINGER
Mor!
-Skat. -Så du ikke bilen?
Hvad skulle jeg gøre uden dig?
-Er du okay? -Ja, jeg har det fint.
FEM MÅNEDER TIDLIGERE
Vi kan bygge et lille hus her, hvis vi får tilladelserne. Ikke?
Vi kunne dele ejendommen. En til dig, en til din bror.
Det lyder godt.
Det kunne fungere.
Se.
Ruma.
Igen.
Du bliver følelsesladet.
Jeg har sagt det. Du skal være koldblodig.
Du sigter.
Du skyder.
Kom så.
De tre søjler i vores uddannelse var overtalelse, trussel og straf.
Men de lignede mere trin end søjler.
Hvis forklaringer og trusler mislykkedes, blev vi straffet.
I mit kvarter havde folk enten ingen ambitioner,
og ellers manifesterede de sig katastrofalt.
Moralen var,
at alt, der var forbigående, var uudholdeligt.
Da alt er forbigående, er alt i sidste ende uudholdeligt.
Undtagen i Arbus' familie.
Godmorgen.
Hans far underviste i matematik på universitetet.
Han var mere interesseret i sine elever end i sine børn.
Okay.
Det er en kopi af dit hjem. Min far byggede det til min søster.
Han var besat af balsatræ og en sav.
Kom.
Bonjour. Her er en snack.
Mor, kom nu.
Monsieur.
Goddag. Edoardo.
Hej, Edoardo.
Hvordan er den?
Min søn er så distræt. Hvad er der i dit store hoved?
Hemmeligheder?
Nej, selvfølgelig ikke.
Hvad med dig, Edoardo?
Har du hemmeligheder?
Mig?
Ja, ting, du ikke fortæller din mor. Hvad er det? Fortæl mig det.
Jeg fortæller hende intet.
Så…
Selvfølgelig.
Hvad studerer du?
Kemi.
Eftersom vi allerede kender kemi, hvad så med et spil poker?
Ti tusind.
Med.
Jeg er ude.
To par.
Straight.
Læg det dumme sværd fra dig. Du kommer til skade.
Kan du ikke se, jeg er dygtig?
Jeg er sulten.
Er du sulten?
Jeg er sulten.
Spørg Fernanda. Jeg har hovedpine.
Fernanda?
Hvorfor råber du? Jeg bad dig…
Fernanda?
Jeg har hovedpine.
Fernanda!
Hold op med at være en klovn.
-Jo. Okay. -Gå.
Enzo!
Venner! Slap lidt af.
Undskyld, broder Curzio.
-Velkommen. -Tak.
Den til højre.
Det er min. Hvorfor får du tre senge?
Hvor har du den fra?
Gæt. Under sengen.
Under sengen.
Se.
-Nedenunder. -Den er der ikke.
Den er der. Du skal lede efter den.
Han er så dum.
-Hvem? -Dig.
-Mig? -Jo.
Jeg bad jer komme i dag,
fordi jeg vil gerne vil indlede…
Denne samtale foran maleriet.
Jeg vil bede jer fortælle mig,
frit…
…hvad I ser i det.
Sig frem. Frit.
Professor,
jeg ser nogle mænd banke Jesus.
Der er seks mænd,
der banker Jesus.
Hvordan vil du definere de seks mænd?
De er forfølgere.
Forfølgere.
Hvem er offeret?
Jesus.
Er du sikker?
Det ser ud til, at forfølgerne
også er ofre.
For dem, der skader andre,
skader også sig selv.
-Ikke sandt? -Ja.
Det er ikke de eneste gerningsmænd. Det er Jesus også.
Han bruger deres ondskab til at hæve sig over dem.
Til at blive perfekt.
Er denne perfektion ikke en form for arrogance?
Hvad siger du?
Perfektion er en god ting, og Gud er perfekt.
Jeg tror, du bør overveje,
om djævlen måske viser sig,
når vi har ret.
Når vi føler os beruset af vores perfektion.
Så du siger, at når vi opfører os godt,
fører djævelen vores hånd.
Så der er ingen forskel på helgenen og hans plageånder?
Selvfølgelig er der det.
Jesus er også en mand.
Han blev en mand,
og som sådan er han en del af vores ufuldkommenhed.
Fordi Han besidder ondskabens frø.
Vi bliver mænd ved at arve ondskab.
Ved at begå ondskab.
Og være ofre for ondskab.
For at blive ofre for ondskab,
skal nogen begå den.
Hvad?
Er du uenig, Gioacchino?
Jeg ved ikke…
Jeg tror, vi bliver mænd ved at gøre gode gerninger.
Du siger, vi kun bliver mænd ved at begå ondskab. Jeg…
Jeg forstår ikke.
Så professor Golgota ævler.
Hej. Fri bane. Kom.
-Hvor skal du hen? -Skynd dig. Kom.
-Mig? -Ja, kom nu.
Hej.
Hvad laver I?
Vi genopfører maleriet, vi så tidligere.
Hvorfor er jeg her?
Du er hovedpersonen.
-Tag tøjet af. -Du er Jesus.
Tager jeg trøjen af?
-Ja. Bar overkrop, ligesom ham. -Helt nøgen.
Okay.
-Her? -Ned på knæ!
-Ned på knæ. -Kom så.
Ned.
Av!
Hej. Hvad laver du?
Din kujon!
Din synder.
Stop!
Synder.
-Det er nok. -Sig, du ikke tror på noget.
Afsværg din gud, stikker!
Afsværg din tro.
Rør dig ikke.
Afsværg den.
Hvad fanden laver I?
Er I gået fra forstanden?
Din synder.
Du kan lide at blive pisket, ikke?
At blive født dreng er en uhelbredelig sygdom.
Svansen fortjente det.
Man skulle være indstillet på at lide
for at få en vens godkendelse.
Man skulle bevise, man var stærk, selvom man var svag.
Man skulle bevise, man var en rigtig mand.
Så begyndte det forfra, og man skulle bevise det igen.
Fejlede man en gang, blev man mærket for evigt.
I MORGEN NAT KL. 03 VED DJÆVELENS STOL
Jeg kan ikke lide pik!
Sig det.
Piger. Kan du lide dem eller ej?
Naturligvis.
Hvad kan du lide ved dem?
Er spørgsmålet for svært, så sig, hvad du ikke kan lide ved mænd.
Kropshår? Ansigtshår?
-Tja… -Glem det.
Jeg ved, hvad du ikke kan lide.
Du kan ikke lide pik.
Jeg kan ikke lide pik.
Sig det.
Jeg kan ikke…
…lide pik.
Sig det.
Jeg kan ikke lide pik.
130 TIMER TIDLIGERE
-Kom så! -Nej!
Nej.
Kom nu.
-Hej, piger. -Hej.
Hvor skal du hen?
Hjem. Hvad med jer?
Giver du os et lift? Vi nåede ikke sporvognen.
-Hvorhen? -Montagnola.
-Hvor er det? -Montagnola.
Kender du via di Grotta Perfetta, Laurentina?
Nær l'EUR?
-Okay, l'EUR! -Ja.
Der er ret langt.
Hop bare ind.
-Åbner du? -Åh gud.
Dér.
Undskyld.
Det er som et rumskib!
Har du set det? De laver snart flyvende biler.
Jeg hedder Donatella. Det er Nadia.
Carlo.
I må vise vej.
-Jeg kender kun vejen til via Colombo. -Ja.
Hvad laver du? Arbejder?
Jeg går på sidste år i skolen.
-Hvorfor har du så en bil? -Det er min fars, men jeg bruger den ofte.
Hvad med jer? Hvad laver I her?
Vi har været i biografen. Vi så The Rocky Horror Show.
-Jeg har ikke set den. -Den er vild.
Toucha, toucha, touch me I wanna be dirty
-Viste de den ikke i jeres kvarter? -Er det så hårdt at give os et lift?
Selvfølgelig ikke. Jeg er bare nysgerrig.
-Jeg spøger bare. -Okay.
En af vores venner, der er fotograf, bor i nærheden.
Han kan måske skaffe os noget arbejde.
Hvad laver I?
Vi er modeller.
Det vil vi gerne blive.
Okay. Det skal nok lykkes.
-Må jeg bede om en cigaret? -Klart.
Tak.
-Voilà. -Mange tak.
-Må jeg sætte det på? -Ja.
-Kan du lide Battisti? -Ja.
Synger du ikke?
Tak. Ring til os, hvis du vil.
Okay.
Tak.
-Farvel. -Farvel.
Farvel.
Vi ses.
Skat. Hej.
Sov nu.
Ned under tæppet. Sådan.
Godnat, Giaele.
Mor. Hvad med bønnen?
Sig den.
Kære Jesus, beskyt Lia, mor, far,
Gioacchino, Ezechiele og Elisabetta,
Rachele og Tobia.
Flot, skat.
Flot. Nu skal du sove.
At acceptere en invitation kan være risikabelt.
Afviser man den, kan man miste maskulinitetspoint.
Derfor følte jeg mig privilegeret at blive inviteret til Djævlens Stol.
Hemmeligheden bag vores uddannelse var at lade aggressionen komme ud.
Ellers akkumulerede den.
Men uden at gå for langt, for ellers var det blevet til fascisme.
-Hvad laver du? Vi har ventet i en time. -Jeg mødte to piger. Jeg gav dem et lift.
-Du skulle have taget dem med. -De bad om et lift hjem.
Hjem? Hvor?
-De bor langt væk. -Hvor?
I Montagnola.
Han omgås de fattige!
-Du var på luderjagt! -Det er dig, der gør det.
Jeg er god til det med pigerne.
Det er alle. De kan ikke engang formulere sig.
Vi vil ikke tale med dem.
-Introducer os. -Som om de ville give dig deres nummer!
-Hvad fanden snakker du om? -Se.
-Her er det. -Se her.
-På min hånd. -Hans lille hånd.
-Lad mesteren arbejde. -På hans lille hånd.
-Lad mesteren arbejde. -På hans hånd.
-Okay. Lad os ringe til dem. -Kom nu.
-Ring til dine nye venner. -Kom nu.
Vi var den første generation, der havde næsten ubegrænset frihed.
Vores familier virkede stabile, men alt var mere skrøbeligt under overfladen.
Edo!
-Kan du hjælpe mig med testen? -Nej, lad være…
Fædre var fraværende.
Ligeså Piks far.
Ingen havde set ham.
Ingen vidste noget om ham.
Men ingen turde spørge Pik, hvor han var.
Skal vi sige klokken tre? Halv fire?
Kvart over tre?
Halv fire fungerer fint.
"E profundam."
Ablativ?
Ablativ? Ja.
Et sekund.
Nej, akkusativ.
-Akkusativ? -Ja.
Okay.
Min mor er smuk. Hun var skuespiller.
Hun var fantastisk.
Mor!
-Hvorfor kalder du? -For at præsentere dig.
-Nej… -Mor!
Mor!
Hvorfor råber du?
Du skal møde Edoardo.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Tak, fordi du hjælper min søn.
Det er ingenting…
-Han har brug for det. -Min snack.
-Er det sådan, man beder om den? -Hvordan skal jeg spørge?
Det ved jeg ikke. Se på din ven Edoardo.
Ligner han en, der beder sin mor om alt?
Jeg klarer det aldrig.
Nej, ikke, hvis du ikke starter.
Jeg må ikke komme for sent. Bare vent. -Tak.
"Alle farerne…"
"Alle…
…af døden…"
"…faren for at dø"?
TRE MÅNEDER TIDLIGERE
Kakerlakker har levet på Jorden i 320 millioner år.
De er hurtige.
Og svære at dræbe.
Fordi de har et eksoskelet,
som er hårdt,
men samtidig fleksibelt.
De har en krop, der kan mutere.
Forandring.
Alt, der forårsager forandring, er voldeligt.
Voldelige forandringer ødelægger, men skaber på samme tid.
Se her.
Jeg burde slå ham ihjel her,
lige i brystet.
Så ville han dø.
Det er den nemmeste måde.
Det er det samme med folk.
Det er meningsløst at spilde tiden på at finde en måde at dræbe en på.
Man skal ikke overveje det.
Men en gennemboret brystkasse er en frygtelig måde at dø på.
Hej, skat.
Skynd dig.
-Vi ses i næste uge. -Kom.
-Tak. -Farvel.
-Bliv dog. -Jeg skal gå.
-Okay. -Tak.
Det stod klart for mig,
at et familiemedlems vanvid resulterede i en andens særheder.
Arbus var ikke voldelig.
Han var besat af døden.
Var Arbus' familie tiltrukket af ondskab, havde professor Golgota måske ret.
Måske var det nødvendigt at opleve ondskab for at blive mænd.
Hej. Kan du huske mig? Monica.
Vi mødtes sidste sommer i Circeo.
Ja, Monica. Undskyld.
Hvad laver du?
Jeg er på vej hjem.
Du ringede aldrig.
Jeg mistede dit nummer, så…
Så får du det igen.
Jeg skriver det her, så du ikke mister det.
Farvel.
Ingen af os ville indrømme det,
men vi frygtede alle sex.
Det var et mysterium, der skulle afsløres. Vi vidste ikke, hvorfor det tiltrak os.
Nogen brugte det til at opnå frihed. Andre til at udslette.
Det er en af mine skolekammerater. Stefano Jervi.
Godaften, frue.
Farvel, mor.
Har du ikke en gave med?
-D'Avenia og jeg købte en sammen. -Hvad?
Benazza!
Hvordan går det?
-Sikke en aften! -Ja.
Må jeg følge med?
Hvad?
Bare denne ene gang.
Du tog din lillebror med.
Lad os få noget at drikke. Kom.
Hvad så?
Andrea er blevet løsladt.
Endelig. Hvor er han?
Han kom forbi tidligere, Han er derhjemme.
Det var svært, men han holdt ud.
Det er svært.
Vi skal have det sjovt.
Ja.
Vi skal fejre det.
For Andrea.
For Gioacchino!
Tillykke med fødselsdagen.
Tak.
-For Gioacchino! -Tak.
Jeg har fået nok.
For Gioacchino!
-For Gioacchino! -Tillykke.
Klar til en særlig ret?
Spaghetti med muslinger!
Du er en klovn. Hold op.
Mere vin?
Vent, monsieur skal have mere vin.
Nu er det nok.
Jeg ved ikke, hvad det er.
-Du er færdig. Jeg tager den. -Nu er det nok.
Gioacchino!
Hej, Sara.
Hvem er hun?
En pige, jeg kender.
Hvorfor hilste hun ikke?
Jeg ved ikke. Genkender du mig ikke?
-Følg med mig. -Hvorhen?
-Bare kom. -Men hvorhen?
Følg med mig.
Undskyld mig.
Kender du min bror? Salvatore.
Ja. Hej.
Er det alt? Ikke andet?
Hvad mener du?
Er han ikke sød?
Tag en drink sammen.
-Jeg er på vej hjem. -Du tager hjem, når jeg siger det.
Kan du lide denne her?
Hvor skal du hen?
Kig på mig. Tror du, du er den eneste med en fisse?
Er du for cool til ham?
Hold op.
Bønfald mig om det.
Gå.
Han er en guttermand
En rigtig guttermand
Pust lysene ud!
-Så du det? -Nej. Hvad?
-Det var broder Curzio. -Hvor?
TO MÅNEDER TIDLIGERE
Før vi begynder,
har jeg jeres stile.
Albinati.
Tak, professor.
Arbus.
Din stil er korrekt, velskrevet.
Men den er tom.
Den savner lidenskab, følelser og personlig fortolkning.
Jeg har ingen personlig fortolkning
til et essay om litteratur.
Du skal have 7 for at få din eksamen,
men denne opgave fortjener kun 04.
Benazza.
"Den største mand i historien
var Adolf Hitler."
Professor.
Du taler altid om socialisme.
Om demokrati.
Men du tillader ikke et essay om en historisk karakter.
Er det demokratisk?
Demokratisk?
Var Adolf Hitler demokrat?
Sæt dig ned.
Stille!
Prøv at forstå, hvad I læser.
Og brug jeres hoveder.
Tænk over det, Benazza.
Tænk over det.
Hej.
Godt, og dig?
Jeg smutter. Vi ses.
Hej.
Hvordan går det?
-Fint, og dig? -Godt.
Vi ses, okay?
Måske vil du hjælpe?
Jeg mangler en skrue.
En skrue…
-Skal jeg ringe til din far? -Jeg klarer det.
Det kan jeg se.
-Du kæmper vist… -Jeg…
Skæbnen er den linje, der tegner folks liv.
Ledas skæbne bekymrede mig dybt.
Vi takker dem, der påfører os smerte, så snart de stopper.
Hent far. Så vi kan tænde bål.
Det forklarer, hvorfor nogle kvinder bliver hos deres voldelige mænd.
Pusterummene får dem til at elske mændene højere, fordi de så gavmildt
midlertidigt ikke mishandler dem.
Far?
-Vi skal snart spise. -Fint.
Jeg kommer straks.
Er alt klar til bålet?
Ja, min elskede.
70 TIMER TIDLIGERE
-Hej, Donatella. -Hej.
-Rart at møde dig. -Hej.
-Angelo.
Hej. Donatella.
-Nadia? -Nadia kunne ikke komme.
Hun skulle i tivoliet med sin lillesøster.
Okay.
Det er Rosaria.
Jeg skal lige ringe.
Jeg kommer straks.
Klart.
Hvad vil I have at drikke?
Det samme som jer. Har I været venner længe?
Vi er som brødre.
-Og jer? -Vi er naboer.
Er I fra området?
Sådan da.
Vil I have noget?
Hvad sker der? Du gik for en halv time siden.
Jeg vil ikke hænge ud med dem.
Jeg har regnet det ud.
Du sagde, at du hed Carlo.
Spil i det mindste med, okay?
-Hvor går filmen? -Skal I være hjemme til bestemt tid?
-Er du frisk, Rosa? -Kommer du?
Ja.
Hvad?
Vi skal i biografen på mandag. Nadia kommer også, ikke?
Det tror jeg.
Kommer du?
Ja, okay.
Perfekt.
Er du frisk?
-Selvfølgelig. -Ja.
Godt.
Hvad sker der?
Hvor er far?
LUDOVICO ARBUS: JEG ER HOMOSEKSUEL, JEG KAN IKKE LÆNGERE LYVE
Han er rejst.
Han indså, at han kan lide mænd.
Vidste du ikke det?
Hej.
Hej. Hvor vidste du fra, jeg bor her?
Følger du efter mig?
Beklager forleden. Jeg havde travlt.
Det er okay.
Vil du med op? Der er ingen hjemme.
Okay.
Kom.
Det ville være dejligt ingen seksualitet at have.
Hvilket lettelse at undgå det pres.
Nogle gange kan uagtsomhed eskalere til ondskab.
Den mest urimelige konsekvens af synd
er, den besudler både gerningsmændene og de uskyldige.
Lillefinger.
Solen…
-Skat. -Mor.
Kan du huske, da jeg var barn og drømte om at stikke Jesus med en høtyv?
-Hvad? -Jeg vågnede og var helt rystet.
Han spjættede som en øgle.
Jeg kan ikke huske den historie, men det lyder frygteligt.
Hej.
Tag dem.
De er til mor.
Lad mig se.
Hvor dejligt! Er de til at male med?
-Jo. -De er smukke.
Hej!
Det er os.
-Vent, vi hjælper dig. Kom her. -Av! Stop.
-Hvad sker det? -Bare rolig.
-Vi hjælper dig. -Er du okay?
Ja. Stop.
Hvad er der sket?
-Av! -Slap af. Kom her.
Giaele?
Giaele.
Giaele!
Hvad har du gjort?
Åbn munden!
Gioacchino!
Gioacchino, kom!
Hvad sker der?
Giaele, spyt det ud.
-Hvad har hun gjort? -Spist et bær.
Et bær?
-Se på mig. -Spyt det ud!
Spyt det ud.
Ring til nogen.
-Spyt det ud. -Far!
Jeg er her.
Far, Giaele er syg.
Løb, far!
Giaele?
Gør noget!
Giaele. Min elskede.
-Av! -Ring til nogen!
-Okay. -Hvad sker der?
Skat.
Skat, træk vejret. Træk vejret.
-Træk vejret. -Træk vejret.
Kom nu.
Træk vejret, søde.
-Giaele. -Skat?
Skat!
Skat?
-Skat, tal til mig! -Skat?
Tal til mig, skat.
Giaele.
Giaele?
Skat.
Tal til mig.
Tal til mig, skat.
Tal til mig…
Skat, nej!
Giaele.
Hvorfor?
Jeg var her!
Skat.
Godmorgen, broder Curzio.
Hej, Albinati.
Det gik godt, ikke?
Du bestod med udmærkelse.
Tak. Vi ses næste år.
Næppe.
Efter lillesøsterens død ændrede mange ting sig i Gioacchinos familie.
Jeg mødte ham igen år senere.
Han var blevet psykiater og behandlede Benazza, som begik selvmord.
Hans diagnoser af vores venner var nådesløse
og bekræftede deres tendenser.
Chiodi var sadist. D'Avenia var masochist. Så fortalte han mig om Jervi.
Han var død.
Han havde sprængt sig selv i luften i et terrorangreb.
Hvad så, Salvatore?
Hvorfor så eftertænksom?
Du bestod.
Han må være forelsket.
Jeg er ikke forelsket.
Jeg skal af sted.
Hvorhen?
Fest. Og ja, mor, jeg kommer tidligt hjem.
Skulle du ikke også til fest?
-Ja. -Skynd dig!
Jeg går nu.
36 TIMER TIDLIGERE
-Hej. -Hej.
-Kun jer to?
Nadia kunne ikke komme.
Så er vi et lige antal.
Og Carlo?
Han skulle studere.
Han sagde, vi kan komme hjem til hans palæ.
-Palæ? -Ja, ved havet.
Hvor?
Et meget smukt sted.
-Hvad siger du? -Jeg må ikke komme for sent hjem.
Det er ikke langt. Det tager højst en time.
-Jeg skal være hjemme til middag… -Ja, men en time frem og tilbage…
Skal vi gå i biografen?
Det er anderledes. Vi kan se solnedgangen.
-Hvad siger du? -Kom nu.
-Okay. -Kom.
-Men ikke for sent. -Klart. Bare rolig.
-Tak. -Værsgo.
-Okay. -Tak.
Hej, Leda.
Er din bror her?
Der er ingen hjemme.
Hvornår kommer han? Jeg ville sige tillykke.
To år på ét. Det har ingen gjort før.
Du må gerne vente.
Læg dig ned.
Jeg havde ofte drømt om at være alene med hende.
Og pludselig skete det.
Det var lidt underligt.
Jeg havde en øm, latterlig følelse,
som karakteriserede mine kærlighedshistorier,
der altid var absurde og ufærdige.
Måske er det derfor, jeg husker dem så godt.
Edo.
Hej.
-Hvad er det? -Fest i Circeo.
Det var sidste gang, jeg så Leda.
Hej.
Der er han. Jeg siger hej.
Leda, hvad er der sket?
-Kan jeg hjælpe? -Bland dig ikke.
Se på dig. Du er et barn.
Carlo må være ude at svømme. Kom.
Kom.
-Tak. -Tak.
Vent. Jeg parkerer lige.
Jøsses.
Jeg har aldrig set sådan et hus.
Godmorgen.
Må jeg tale med Monica?
Det er mig.
Godmorgen. Det er dr. Albinatis assistent.
Ved du, hvem jeg taler om?
Hr. Albinati vil invitere dig til fest i Circeo.
Han siger, det var der, I mødtes første gang.
Kan du bekræfte?
-Er Edoardo der? -Sig ja.
Jo. Han kommer nu.
Vi viderestiller Deres opkald til Edoardo Albinati.
Hej, Monica.
Hvem var det?
En af mine venner.
Sjov fyr.
Det virkede.
Hvordan?
Du og jeg skal på date, ikke?
Jeg er her med min assistent.
Godt. Hvad er planen?
-Skal vi hente dig om en time? -Ja.
-Har du din bil? -Selvfølgelig.
Pik…
Pik.
Opfør dig pænt.
-Ja, undskyld. -Drop det pis.
Vi er tidligt på den.
Lad os tage hjem til mig før festen.
Huset er fantastisk.
Ja.
-Tak. -Selv tak.
-Skål. -For dig.
Du er virkelig fantastisk.
Jeg tænker ikke klart.
Edo?
Jeg har aldrig været sammen med en pige.
Har du set Erika?
-Hvordan hun ser på mig og rører ved mig? -Lad være.
Rør ikke ved mig.
-Hun synes, du er sjov. -Kom nu.
-Ja. Er det dét? -Ja.
Kom nu.
-Du er irriterende. -Og?
Det er alt.
Det er mere end nok.
Er det mere end nok?
Dril mig ikke.
Jeg ved, der er mere.
-Kom nu. -Der er ikke mere.
Slap af.
-Hvad skal jeg gøre? -Ingenting.
Ikke noget, okay?
Gør ikke noget.
Vi får at se.
Hvad gør vi nu?
Kom.
Nej, ikke sådan.
Vent.
Monica.
Du er helt skør.
Vi skal af sted.
Hvad er der sket?
Jeg skal hjem.
Jeg kunne ikke. Jeg vil gerne hjem.
Hvor skal du hen?
Undskyld.
Den sommer forstod vi, vi ikke kunne slette vores fejl,
fordi de var indlejret i vores skole, i vores hjem.
De var lige foran os, men ingen kunne se dem.
Og ingen turde tale om dem.
Vi havde en maske af uskyld syet på ansigtet.
Men pludselig var der ingen sondring mellem os uforsvarlige børn
og grusomme mordere.
Det er sent.
Hvornår kommer Carlo?
Har du det ikke sjovt?
-Jo, men vi skal snart hjem. -Ja.
I bliver indtil videre.
Spøger du?
Hvad sker der?
-Følg med. -Nej.
-Følg med. -Kom.
Kom nu.
Op ad trappen!
-Din beskidte… -Ind på toilettet.
Hvad vil I os?
Giv slip!
Skriger I, banker jeg jer.
Åbn!
Åbn op!
Jeg skal hjem.
Kom snart tilbage.
Husk at ringe til mine forældre.
Åbn!
-Jeg vil hjem! -Lad os gå.
Jeg vil…
Undskyld den anden aften.
Med min bror.
Jeg ville bare undskylde.
Jeg punkterede. Jeg kunne ikke fortælle dig det.
Sæt dig ned.
Må jeg ringe?
-Gør det hurtigt. -Tak.
Goddag, frue, det er Guido.
Jeg ville fortælle,
at Angelo ikke kommer hjem i aften.
De andre forretningsfolk er ikke dumme.
Han er sammen med Gianluca.
De skal på loppemarkedet i morgen tidlig.
Tak, farvel.
I det lange løb kan det blive en boomerang.
-For landet. -Det er den sikreste måde at investere på.
Ja, renten er lav, men…
Det ved jeg.
Overbevis ham om det.
Det er også for vores børn.
Det er også deres penge.
Helt sikkert.
Hvad er der galt?
Er du ikke sulten?
Hvor skal vi hen?
Donatella!
Nej!
Din tur.
Kom.
Kom så!
Jo. Dygtig pige.
Kom. Vær ikke bange.
Tag tøjet af.
Kom så.
Tag tøjet af.
Dygtig pige.
Lader du os så gå?
Naturligvis.
Vi kommer aldrig så sent hjem. Hvad skal vi fortælle vores forældre?
Fart på.
Kør os hjem, ellers bliver de bekymrede.
Kom så.
Vi siger ingenting.
Tag alt tøjet af.
Nej.
Jeg beder dig.
Kom så. Så får vi se.
Donatella.
Hørte du det?
-Hvad? -Der er en bil.
Hjælp!
-Vi er låst inde! -Luk op!
Hjælp!
-Hjælp os. -Hjælp!
-Hjælp os. -Åbn.
Hjælp!
Hvad fanden laver I?
Jeg banker jer!
-Er det forstået? -Ja!
Vi holdt Bulgari fanget her.
-Tror I, vi lader jer snyde os? -Nej!
Hold kæft!
Jacques er her snart.
Marsigliesi-chefen. Han bad os kidnappe jer. Det er hans hus.
Kom så.
Jeg vil gerne hjem.
Jeg er færdig med de to.
Jeg henter Andrea.
Det er Jacques.
Hej.
Angelo!
Du bør ikke slå hende sådan.
Vel?
Hej.
Tving mig ikke til at gå i seng med dig. Vi kan ikke klare mere.
Bare rolig.
Vil du ikke, tvinger jeg dig ikke.
Tag os hjem.
Jeg beder dig.
Vi skal nok få jer hjem.
Okay?
Så længe I ikke fortæller nogen, hvad der er sket.
Ja?
-Forstået? -Jeg sværger.
Godt.
Og dig?
Hej.
Vil du med? Vær nu ikke bange.
Kom.
Lad os gå.
Nej.
Bare rolig.
Lad mig gå.
Nej.
Hvad er det?
Det får dig til at sove.
Nej.
Ti stille, ellers bliver det værre.
Lig stille.
Var det så svært?
De to er ubrugelige nu.
De har altid været ubrugelige.
Det passer ikke.
-Jeg er ikke engang vild med dem. -Hvem, de to?
Det virker ikke. Hun besvimer ikke.
-Har du prøvet puden? -Nej.
Jeg klarer det. Hvad synes du?
-Kom. -Nej.
Gå!
Hvad gør de ved hende?
Gør noget.
Kom nu.
-Skal jeg gå? -Ja.
-Giv mig din arm. -Stop.
-Sådan. -Stop.
Se, hvad din ven gjorde.
Her. Og her.
Det er nok.
Kan du ikke falde i søvn, må jeg bruge et karateslag.
Nej.
Jo.
Jeg er løbet tør for tålmodighed.
Sig, om du foretrækker et karateslag eller et slag med pistolen i baghovedet.
Foretrækker du et karateslag
eller et slag med pistolen i baghovedet?
Et karateslag.
Hallo?
-De dræber mig. -Mær!
Hold nu op!
Du fatter det ikke.
Kan vi lægge dem i bagagerummet?
Okay.
Kom.
Du skal bruge et tæppe.
Hun var længe om at dø.
Andrea.
Det skal du ikke kalde mig.
Hvad skal vi gøre med dem?
Det ved jeg ikke.
Du må klare det. Jeg må tage mig af huset.
Jeg ringer og beder Gianluca give vores forældre besked.
Se, hvor sødt de sover.
Ja, Gianluca, men hvor er min søn?
Hos Angelo?
Han sagde, han skulle hen til Maurizio.
Åh. I sidste øjeblik.
Ja, det er fint.
Tak.
Hvem var det?
Gianluca.
De kommer tilbage, alt er okay.
Jeg sagde det jo, ikke?
De var kødstykker, og de er stadig kødstykker.
Kun vores venskab kan redde os.
Kun vores broderskab.
Dødens venner, venner i døden.
Dødens venner, venner i døden! Pis.
Hvornår kommer de andre?
Om en time.
-Lad os tage en pizza. -Jeg kan ikke, jeg skal hjem.
Hjem? Hvad skal jeg lave her alene i en time?
Ingen anelse. Men vi ses senere.
Vi kan gøre det, når ingen ser os.
Okay, men hvad tid?
Klokken tre. Okay?
Angelo, her.
Det er nøglerne til bilen
og porten.
Så du kan komme ind uden at larme.
Vi ses.
Rosa.
Rosaria?
De er gået.
Rosaria.
De er gået.
Rosaria.
De er gået.
Rosaria.
Vågn op.
Vågn nu op.
Vær nu sød. Rosa.
Kom nu.
Hjælp! Jeg er her.
Vi er her.
Åbn nu.
Ellers kommer de tilbage.
Godaften. Hvad er der galt?
Ifølge vores optegnelser ejer du en hvid Fiat 127.
-Er den blevet stjålet? -Nej, den er parkeret i nærheden.
Er du den eneste bruger?
Min søn bruger den også.
-Hvor er han nu? -Han sover på sit værelse.
Vi må se efter.
Øjeblik.
Hvad sker der?
Gå i seng.
Jeg tilstår overfor den almægtige Gud og jer, mine brødre og søstre,
at jeg har syndet meget
i mine tanker og ord, i det, jeg har gjort
og ikke gjort.
Gud, den almægtige, vis os nåde.
Tilgiv os vores synder.
Efter disse begivenheder reagerede nogle pludselig.
Det var, som om den vrede, vi bar på indeni, ledte efter en vej ud.
Jesus, som kom for at trøste synderne…
Jeg vendte aldrig tilbage til skolen.
Det sidste år gik jeg ud.
Efter mordet ændrede kvarteret sig.
Folk på gaden var mistænkelige.
Ingen følte sig trygge længere.
VIDENSKABEN OPLYSER SINDET
Alle mødrene granskede deres børn for
at finde ud af, om der gemte sig et uhyre derinde.
Det varede i noget tid.
Alle begyndte at indse, at fejer man støvet ind under tæppet,
bliver det med tiden et bjerg.
Men med tiden
blev tingene igen som før.
PÅ TIDSPUNKTET FOR MASSAKREN BLEV VOLDTÆGT
IKKE BETRAGTET SOM EN FORBRYDELSE MOD PERSONEN,
MEN MOD DEN OFFENTLIGE MORAL.
ROSARIAS DØD OG DEN TORTUR, DONATELLA BLEV UDSAT FOR, RESULTEREDE I, LOVEN I '96
BLEV ÆNDRET, SÅ SEKSUEL VOLD ENDELIG BLEV BETRAGTET SOM EN FORBRYDELSE MOD PERSONEN.
DE TRE GERNINGSMÆND BLEV ALLE IDØMT FÆNGSEL PÅ LIVSTID.
DA HAN BLEV PRØVELØSLADT I 2005, MYRDEDE HAN STRAKS TO KVINDER.
DØDE I MAROKKO I 1994 EFTER AT HAVE LEVET HELE SIT LIV PÅ FLUGT.
FIK NEDSAT SIN STRAF OG BLEV LØSLADT I 2009.
DONATELLA COLASANTI DØDE I 2005, 47 ÅR GAMMEL.
Tekster af: Jakob Jensen