Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- מבוסס על הספר "חינוך טוב"‬ ‫מאת אדוארדו אלבינטי, הוצאת ריצולי -‬
‫תוציאו אותנו מכאן!‬
‫בבקשה!‬
‫בבקשה, אל תלכו.‬
‫אחרת הם יחזרו.‬
‫בבקשה.‬
‫- שישה חודשים לפני האירועים -‬
‫קשה לומר מתי הכול התחיל.‬
‫להסתדר בשורה!‬
‫אבל הסיפור הזה נגע לכולנו.‬
‫גב זקוף!‬
‫החינוך שלנו, השכונה שלנו, בית הספר שלנו.‬
‫הכול השתנה אחר כך.‬
‫אחת, שתיים.‬
‫אני לא שומע אתכם!‬
‫אחת, שתיים!‬
‫הייתי תלמיד בכיתה י"א בתיכון פרטי‬
‫עם שכר לימוד חודשי.‬
‫זה היה בי"ס לבנים בלבד.‬
‫כולנו באנו משכונה של מעמד הביניים ברומא.‬
‫בני טובים, בקיצור.‬
‫למדתי באותה כיתה עם סלבטורה,‬
‫אחיו של אנג'לו, שהיה מבוגר מאיתנו בשנה.‬
‫אני רוצה לראות כוח!‬
‫עם פיקיאטלו,‬
‫שהיה טיפוס מוזר מאוד.‬
‫אימא שלו הייתה שחקנית, וכולנו פנטזנו עליה.‬
‫ועם ג'ואקינו רומו,‬
‫אולי היחיד שהאמין בערכים הנוצריים‬ ‫שהכמרים ניסו להחדיר בנו,‬
‫חוץ מהאח קורציו.‬
‫מקרוב הוא בכלל לא נראה כמו כומר.‬
‫ריצה במקום!‬
‫אחת, שתיים!‬
‫ארבוס, אתה עובר התקף או עושה התעמלות?‬
‫לאן אתה הולך? קדימה!‬
‫אחת, שתיים!‬
‫השנה הייתה 1975,‬
‫ואלימות הייתה דבר שבשגרה.‬
‫מה קרה, פיק?‬
‫רומולי.‬
‫הוא פוצץ את עצמו מול המנהל.‬
‫זו האמת!‬ ‫-תתבגר כבר! די, תהיה גבר!‬
‫ד'אבניה.‬
‫אני מניח שלא ראית כלום, נכון? כמו כולם?‬
‫אחד מהחברים שלכם הותקף בחצר,‬
‫ואף אחד לא ראה כלום.‬
‫בסדר.‬
‫אם זה הכול, אתה משוחרר.‬
‫רומולי לא הטריד אף אחד.‬
‫ברגע שהפעמון צלצל,‬
‫התלמידים מהשכבה הבוגרת ניגשו אליו‬
‫והקיפו אותו כדי שלא יראו מה הם עושים.‬
‫בהתחלה הם רק החטיפו לו כמה סטירות.‬
‫ואז אחד מהם התחיל למשוך את החולצה שלו.‬
‫אז המשקפיים שלו נפלו מעצמם?‬
‫לא.‬
‫הם שברו אותם בכוונה.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו תן לי שמות.‬
‫לא. תשאל את ירווי. הוא שלח…‬ ‫-היי.‬
‫אני רוצה לשמוע את זה ממך.‬
‫גווידו, אבא שלך במשרד של המנהל.‬
‫הם צעירים,‬ ‫אבל הם צריכים להבין שיש כאן כללים.‬
‫ההורים שלכם שלחו אתכם לבית הספר הזה‬
‫כי הם רצו להעניק לכם‬
‫מקום מבטחים.‬
‫מקום שיגן עליכם מפני השחיקה המוסרית ש…‬
‫סליחה, אדוני המנהל.‬
‫כבר התחלתם לגייס תרומות לחגיגות הפסחא, או…‬
‫עוד לא, אבל…‬
‫תודיע לי.‬
‫בוא נלך.‬
‫לא נפריע לך יותר. תודה.‬
‫ג'אני, תגיד לאב הבית לשלוח לכאן את ירווי.‬
‫מה עבר עליך?‬
‫מה אמרתי לך?‬
‫נו?‬
‫יצאתי מטומטם בגללך.‬
‫בוא הנה.‬
‫מה אמרתי לך?‬
‫שלא תעז לעשות את זה שוב!‬
‫אל תעשה את זה שוב!‬
‫הבנתי. סליחה.‬
‫יצאתי מטומטם בגללך.‬
‫מטומטם.‬
‫החל ממחר, דברים ישתנו.‬
‫החיים שלנו היו מלאים בחוקים.‬
‫כשהפרנו אותם, לפעמים נענשנו‬
‫ולפעמים לא קרה כלום.‬
‫אז תהינו אם החוקים נקבעו באופן שרירותי.‬
‫בגיל שש אתה יוצא מהחממה המשפחתית‬ ‫ונכנס לבית הספר. עוד חממה.‬
‫בבית הספר יש סכנה שתאמץ אחת משתי גישות:‬
‫לשלוט או להישלט.‬
‫תחזירי לי! רקלה, את לא יכולה לקחת אותן.‬
‫תפסיקי.‬ ‫-את תמיד גונבת לי אותן.‬
‫די! אני מספרת לאימא.‬
‫תפסיקי.‬
‫לא!‬ ‫-אימא, רקלה גנבה לי את הנעליים.‬
‫לא נכון! אל תשקרי.‬
‫לא אכפת לי. תפתרו את זה לבד.‬
‫אליזבטה, תכבי את התנור, בבקשה.‬
‫אני כבר באה.‬ ‫-בסדר.‬
‫טובי. קדימה, לך איתם.‬
‫נו?‬
‫אני לא מבין.‬
‫לא עשו להם כלום.‬
‫לא נקטו שום צעדים.‬
‫הם יקנו לו משקפיים חדשים, זה הכול.‬
‫סוף הסיפור.‬
‫מה לדעתך היו צריכים לעשות להם?‬
‫להשפיל אותם מול כולם? להשעות אותם?‬
‫איזו תועלת צמחה לאל מצדק האדם?‬
‫נהגו כלפיו בשנאה, בצמא לנקמה.‬
‫רוע מוליד רוע.‬
‫צריך להבין את ההתנהגות‬ ‫של ג'ואקינו וחבריו ולמחול להם,‬
‫אחרת ניכנס למעגל קסמים שאין לו סוף.‬
‫סליחה, אבא, אתה לא אומר תמיד‬ ‫שמחילה צריכה להינתן רק אחרי הווידוי?‬
‫כן. אבל אני גם אומר‬ ‫לא לבטוח בדברים מושלמים לכאורה…‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫…ולהיזהר מדעות קדומות.‬
‫מספיק להתווכח.‬
‫בנות. יופי, ילדה טובה. ג'אלה, האוכל מוכן.‬
‫בשם האב, הבן ורוח הקודש.‬
‫אין לי חשק.‬
‫למה?‬
‫כי אני מבייצת.‬
‫וזה לא זמן טוב לעוד תינוק.‬
‫למה?‬
‫כי אני זאת שתהיה בהיריון, לא אתה.‬
‫כבר דיברנו על זה.‬
‫בבקשה.‬
‫היי! שיער נפוח!‬
‫החטפנו לו מול כולם.‬ ‫-המשקפיים שלו…‬
‫טראח! מחר יהיה עליהם נייר דבק.‬
‫איך היה עם אבא שלך?‬ ‫-כרגיל.‬
‫הוא עשה לי את המוות, אבל בסוף הוא ויתר.‬ ‫הוא אמר שהוא לא ייתן לי לצאת יותר.‬
‫ואתה, ג'אמפיה?‬
‫שום מילה.‬
‫באמת?‬ ‫-ברור.‬
‫סבא שלך בנה את בית הספר.‬ ‫-בדיוק.‬
‫ואבא שלי תורם כסף כל שנה.‬
‫המנהל צריך לסתום את הפה, זה הכול.‬
‫הם מעצבנים אותי.‬
‫בראבו, אנג'לו!‬
‫להביא שתייה?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. טוב…‬
‫אנג'לו.‬
‫אנדראה משתחרר מהכלא.‬ ‫-מה?‬
‫בדיוק אמרו לי.‬
‫זה יקרה בקרוב.‬
‫נהיה כאן כל הלילה?‬ ‫-מה אתה רוצה לעשות?‬
‫אני לא יודע.‬
‫בואו נחליט משהו, בואו…‬
‫בעצם, יש לי רעיון.‬
‫תחזיר אותו למכנסיים!‬
‫אנג'לו.‬
‫מה?‬ ‫-איפה היית?‬
‫איפה נראה לך שהייתי? עם החברים שלי.‬
‫למה אני תמיד צריכה לדאוג לך?‬
‫מה יש לדאוג? אני כאן איתך.‬
‫בואי נלך לישון.‬
‫אני יודע שאתה ער.‬
‫ג'אני סיפר לי מה קרה בבית הספר.‬
‫מה הוא אמר לך?‬
‫שחקרו אותך.‬
‫כן.‬
‫המנהל השאיר אותנו בביה"ס‬ ‫כדי לגלות מי עשה את זה.‬
‫ואמרת לו?‬ ‫-לא.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כל הכבוד.‬
‫לא בגדת.‬
‫אל תהיה מלשן.‬
‫ברור?‬ ‫-כן.‬
‫מה "כן"?‬
‫לא להיות מלשן.‬
‫אתה רוצה להתוודות על עוד חטאים?‬
‫אני משקר הרבה.‬
‫זה רע.‬
‫שקר הוא חטא חמור.‬
‫איזה מין שקרים?‬
‫כל מיני.‬
‫כדי שאחרים יחבבו אותי, למשל.‬
‫שאני אוהב את מה שהם אוהבים,‬
‫חושב מה שהם חושבים.‬
‫אני מתחרט על זה. זה רק מקשה עליי, אבי.‬
‫- תיכון סן לואיג'י -‬
‫כי בסוף אני מרגיש לבד.‬
‫לכאורה, אני מרגיש בנוח עם כולם,‬
‫אני מסתדר עם כולם,‬
‫אבל האמת היא שאני לא מרגיש בנוח עם אף אחד.‬
‫אני אף פעם לא נאמן לעצמי, אבי.‬
‫ברצינות? אמרת לו בווידוי‬ ‫שאתה לא מאמין באלוהים?‬
‫ואם הוא ידווח עליך?‬
‫אני עוזב את ביה"ס ממילא.‬
‫אני לא לומד כלום ואני לא סומך על המורים.‬
‫הם אמורים לדעת דברים,‬ ‫אבל הם לא יודעים כלום.‬
‫הם מניחים הנחות.‬
‫הסמכות שלהם לא מבוססת על כלום.‬
‫אז על מי אתה סומך?‬
‫עליך.‬
‫בחרת באדם הלא נכון.‬
‫עכשיו המשוואה מצטמצמת‬ ‫למשוואה ריבועית פשוטה.‬
‫אני מניח שכולכם מכירים היטב‬ ‫משוואות מהסוג הזה, נכון?‬
‫אז מה התוכנית שלך?‬
‫אחרי שתפתרו את המשוואה…‬
‫אשלים שנתיים בתוך שנה אחת.‬ ‫אקבל את התעודה שנה מוקדם יותר.‬
‫תצטרך להוציא ממוצע 80 בכל המקצועות‬
‫ולגשת לכל הבחינות של כיתה י"א.‬
‫אני יודע.‬ ‫-ארבוס!‬
‫אני רואה שיש לך חשק לדבר הבוקר,‬
‫אז גש ללוח ופתור את המשוואה.‬
‫קדימה.‬
‫זאת?‬
‫כן.‬
‫ארבוס.‬
‫כולם הסכימו שהוא פנומן.‬
‫העריצו אותו, אז שמרו ממנו מרחק.‬
‫בסדר, ארבוס. תחזור למקום שלך.‬
‫הדבר הכי טוב בארבוס היה‬ ‫שכלום לא ערער אותו ולא ריפה את ידיו.‬
‫כולנו הערצנו את ארבוס.‬
‫גם את ירווי, אבל מסיבות אחרות.‬
‫גופו של ישו.‬ ‫-אמן.‬
‫גופו של ישו.‬
‫אימא.‬
‫מה?‬
‫למה אני לא יכולה לקבל מלחם הקודש?‬ ‫-כי את לא יכולה, מתוקה.‬
‫אבל למה?‬
‫ככה. אני אסביר לך כשתהיי גדולה יותר.‬
‫גופו של ישו.‬ ‫-אמן.‬
‫הבה נתפלל.‬
‫בשם ישו, אדוננו.‬
‫אמן.‬
‫ג'ואקינו.‬ ‫-כן?‬
‫איפה החברים שלך מהכיתה?‬
‫הם לא באים למיסה?‬
‫רק למיסה בבית הספר, כי חובה להשתתף.‬
‫למה הם שולחים‬ ‫את הילדים שלהם לבית ספר קתולי?‬
‫אולי ההורים עובדים ואין להם זמן.‬
‫אני מבין,‬ ‫אבל אפילו אחד מ-20 לא בא. זה מגוחך.‬
‫- סיפורי הזימה של אפולינר -‬
‫אימא!‬
‫מתוקה.‬ ‫-לא ראית את המכונית?‬
‫מה הייתי עושה בלעדייך?‬
‫היי, את בסדר?‬ ‫-כן, הכול בסדר.‬
‫- חמישה חודשים לפני האירועים -‬
‫נוכל לבנות פה בית נחמד‬ ‫אם נקבל אישורי בנייה, נכון?‬
‫נוכל לפצל את הקרקע.‬ ‫בית אחד לך, בית אחד לאחיך.‬
‫זה יהיה נחמד.‬
‫זה יכול לעבוד.‬
‫תראה.‬
‫רומה.‬
‫שוב.‬
‫אתה אמוציונלי מדי.‬
‫אמרתי לך לא פעם,‬ ‫אתה צריך לשמור על קור רוח.‬
‫מכוונים.‬
‫יורים.‬
‫קדימה.‬
‫שלושת עמודי התווך של החינוך שלנו‬
‫היו שכנוע, איום ועונש.‬
‫אבל אלה היו עמודים מדורגים.‬
‫אם ההסברים והאיומים נכשלו,‬ ‫הגיע תורם של העונשים.‬
‫למשפחות בשכונה שלי לא היו שאיפות כלל,‬
‫ואם היו, הן התבטאו בצורה קטסטרופלית.‬
‫העיקרון הבסיסי היה‬
‫שכל דבר בן חלוף הוא בלתי נסבל.‬
‫ומאחר שהכול בן חלוף,‬ ‫הכול בלתי נסבל בסופו של דבר.‬
‫חוץ מבמשפחה של ארבוס.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אביו לימד לוגיקה מתמטית באוניברסיטה.‬
‫נראה שהוא מתעניין יותר בסטודנטים‬ ‫מאשר בילדים שלו.‬
‫בסדר.‬
‫הוא זהה לבית שלך.‬
‫אבא שלי בנה אותו בשביל אחותי.‬
‫הוא היה אובססיבי לעץ בלזה ולמסורים.‬
‫בוא.‬
‫בונז'ור. הבאתי לכם חטיף.‬
‫אימא, בבקשה.‬
‫מסייה.‬
‫שלום, גברתי. אני אדוארדו.‬ ‫-היי, אדוארדו.‬
‫טעים לך?‬
‫הבן שלי מפוזר כל כך.‬ ‫מה מסתתר בתוך הראש הגדול שלך?‬
‫סודות?‬
‫לא, שום סודות, כמובן.‬
‫ואתה, אדוארדו?‬
‫יש לך סודות?‬
‫לי?‬
‫כן, דברים שאתה לא מספר לאימא שלך.‬
‫מה הם? תגיד לי.‬
‫האמת שאני לא מספר לה כמעט כלום.‬
‫אז…‬
‫ברור.‬
‫מה אתם לומדים?‬
‫כימיה.‬
‫טוב, אנחנו כבר שולטים בכימיה, אז…‬
‫אולי נשחק פוקר?‬
‫עשרת אלפים.‬
‫אני משווה.‬
‫מתקפל.‬
‫שני זוגות.‬
‫רצף.‬
‫עזוב את החרב הטיפשית הזאת. אתה תיפצע.‬
‫אימא, את לא רואה כמה אני מוכשר?‬
‫אני רעב.‬
‫אתה רעב?‬
‫אני רעב.‬
‫תקרא לפרננדה. יש לי כאב ראש.‬
‫פרננדה?‬
‫למה אתה צועק? אמרתי לך…‬
‫פרננדה!‬
‫יש לי כאב ראש.‬
‫פרננדה!‬
‫אולי תפסיק לעשות שטויות לשם שינוי?‬
‫כן. בסדר.‬ ‫-לך.‬
‫אנזו!‬
‫חברים! תירגעו קצת.‬
‫סליחה, האח קורציו.‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-תודה.‬
‫אני מימין.‬ ‫-אני למטה.‬
‫זאת שלי. למה אתה מקבל שלוש מיטות?‬
‫איפה מצאת את זה?‬
‫תנחש. מתחת למיטה.‬
‫מתחת למיטה.‬
‫פיק. תסתכל.‬
‫מתחת למיטה.‬ ‫-זה לא שם.‬
‫זה שם. אתה צריך לחפש אותו.‬
‫הוא כזה מטומטם.‬
‫מי?‬ ‫-אתה.‬
‫אני?‬ ‫-כן.‬
‫ביקשתי מכם לבוא הנה הבוקר‬
‫כי אני רוצה להתחיל…‬
‫את השיחה שלנו מול הציור הזה.‬
‫זה פשוט מאוד. אני רוצה שתגידו לי,‬
‫בחופשיות…‬
‫מה אתם רואים בו.‬
‫קדימה. בחופשיות.‬
‫טוב, פרופסור,‬
‫אני רואה כמה גברים מכים את ישו.‬
‫יש שישה אנשים‬
‫שמכים את ישו.‬
‫איך תגדירו את ששת האנשים האלה?‬
‫הם רודפים.‬
‫רודפים.‬
‫ומי הקורבן?‬
‫ישו.‬
‫אתה בטוח?‬
‫לי נראה שגם הרודפים‬
‫הם קורבנות.‬
‫כי אלה שפוגעים באחרים‬
‫פוגעים גם בעצמם.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫הייתי מוסיף ואומר‬ ‫שהם לא האשמים היחידים בתמונה.‬
‫גם ישו אשם.‬
‫הוא משתמש ברוע שלהם כדי להיות נעלה מהם.‬
‫כדי להיות מושלם.‬
‫אפשר לומר שהשלמות הזאת‬ ‫היא מפגן של יהירות, לא?‬
‫מה אתה אומר?‬
‫הטוב הוא השלמות והשלמות היא האל.‬
‫אני מאמין שכדאי שתתחילו לשקול את האפשרות‬
‫שהשטן מתגלה‬
‫דווקא כשאנחנו בצד הצודק,‬
‫כשראשנו מסתחרר מהשלמות שלנו.‬
‫אז אתה אומר שכשאנחנו מתנהגים כראוי,‬
‫אנחנו פועלים לפי עצת השטן?‬
‫ולפיכך אין הבדל בין הקדוש לבין רודפיו?‬
‫מובן שיש הבדל.‬
‫גם ישו הוא אדם.‬
‫הוא הפך לאדם,‬
‫ולכן גם הוא שותף לחוסר השלמות שלנו,‬
‫כי הוא אוצר בתוכו‬
‫את זרעי הרשע.‬
‫אנחנו הופכים לגברים‬
‫על ידי ירושת רוע,‬
‫ביצוע מעשים רעים,‬
‫וחוויית רוע.‬
‫וכדי שמישהו יחווה רוע,‬
‫חייב בהכרח להיות מישהו שיבצע את המעשה הרע.‬
‫ובכן?‬
‫אתה לא מסכים, ג'ואקינו?‬
‫אני לא יודע, אני…‬
‫אני מאמין שאנחנו הופכים לגברים‬ ‫על ידי מעשים טובים.‬
‫מדבריך משתמע שאנחנו הופכים לגברים‬ ‫רק על ידי מעשים רעים. אני לא…‬
‫אני לא מבין.‬
‫אז פרופסור גולגוטה מדבר שטויות.‬
‫היי, השטח פנוי. בואו.‬
‫לאן אתם הולכים?‬ ‫-תזדרז. קדימה.‬
‫אני?‬ ‫-כן, בוא.‬
‫היי.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫אנחנו משחזרים את הציור שראינו קודם.‬
‫ולמה אני פה?‬
‫אתה הדמות הראשית.‬
‫תתפשט.‬ ‫-אתה ישו.‬
‫קדימה.‬ ‫-להוריד חולצה?‬
‫כן. תהיה בחזה חשוף, כמוהו.‬ ‫-תתפשט.‬
‫בסדר.‬
‫כאן?‬ ‫-קדימה, על הברכיים.‬
‫על הברכיים.‬ ‫-קדימה.‬
‫למטה.‬
‫היי! מה אתה עושה?‬
‫חתיכת פחדן!‬
‫חוטא.‬
‫תפסיקו!‬
‫חוטא.‬
‫כן, מספיק.‬ ‫-תגיד שאתה לא מאמין בכלום.‬
‫תתכחש לאל שלך, מלשן!‬
‫תתכחש לאמונה שלך.‬
‫אל תזוז, ד'אבניה.‬
‫תתכחש לאמונה.‬
‫מה לעזאזל אתם עושים?‬
‫השתגעתם?‬
‫אתה חוטא.‬
‫אתה אוהב שמצליפים בך, נכון?‬
‫להיוולד כזכר זו מחלה חשוכת מרפא.‬
‫ההומו קיבל את מה שמגיע לו.‬
‫היית חייב לעשות או לסבול כל מיני דברים‬
‫כדי לזכות באישורם של חבריך.‬
‫היית חייב להוכיח שאתה חזק, גם אם היית חלש.‬
‫היית חייב להוכיח שאתה גבר אמיתי מדי יום,‬ ‫ואז להתחיל מאפס ולהוכיח הכול מחדש.‬
‫אם נכשלת פעם אחת, היית מסומן לנצח.‬
‫- מחר בשלוש בלילה בכיסא השטן -‬
‫אני לא אוהב זין!‬
‫תגיד את זה!‬
‫בנות. אתה אוהב אותן או לא?‬
‫כן, ברור.‬
‫מה אתה אוהב בהן?‬
‫אם זו שאלה קשה מדי,‬ ‫תגיד לי מה אתה לא אוהב בגברים.‬
‫שיער גוף? שיער פנים?‬
‫טוב…‬ ‫-לא משנה.‬
‫אני אגיד לך מה אתה לא אוהב.‬
‫אתה לא אוהב זין.‬
‫אני לא אוהב זין.‬
‫תגיד את זה.‬
‫אני לא…‬
‫אוהב זין.‬
‫תגיד את זה!‬
‫אני לא אוהב זין.‬
‫- 130 שעות לפני האירועים -‬
‫קדימה!‬ ‫-לא!‬
‫לא.‬
‫בואי.‬
‫היי, בנות.‬ ‫-היי.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫הביתה. ואתן?‬
‫תיתן לנו טרמפ? פספסנו את החשמלית.‬
‫לאן?‬ ‫-מונטניולה.‬
‫איפה זה?‬ ‫-מונטניולה.‬
‫אתה מכיר את רחוב גרוטה פרפטה, בלאורנטינה?‬
‫ליד שכונת EUR?‬
‫אה, EUR!‬ ‫-כן.‬
‫זה די רחוק.‬
‫טוב, תיכנסו.‬
‫את מצליחה לפתוח?‬ ‫-אלוהים.‬
‫הנה.‬
‫סליחה.‬
‫זה כמו חללית!‬
‫ראית את זה?‬
‫בקרוב יהיו מכוניות מעופפות.‬
‫אגב, אני דונטלה. היא נדיה.‬
‫אני קרלו.‬
‫תצטרכו לתת לי הוראות.‬
‫אני יודע רק איך להגיע לרחוב קולומבו.‬ ‫-בטח.‬
‫מה אתה עושה? אתה עובד?‬
‫לא, אני בשנה האחרונה בתיכון.‬
‫אז איך זה שיש לך מכונית?‬ ‫-היא של אבא שלי, אבל הוא משאיל לי אותה.‬
‫ואתן? מה אתן עושות כאן?‬
‫הלכנו לקולנוע.‬
‫ראינו את "מופע הקולנוע של רוקי".‬
‫עוד לא ראיתי אותו.‬ ‫-זה סרט מטורף.‬
‫לא מקרינים אותו אצלכן בשכונה?‬ ‫-מה יש? כל כך נורא לתת לנו טרמפ?‬
‫לא, ברור שלא. סתם הייתי סקרן.‬
‫רק צחקתי.‬ ‫-בסדר.‬
‫חבר שלנו גר כאן באזור, הוא צלם.‬
‫הוא אומר שאולי הוא יסדר לנו עבודה.‬
‫מה אתן עושות בחיים?‬
‫אנחנו דוגמניות.‬
‫כלומר, זאת השאיפה.‬
‫אני בטוח שתהיו נהדרות בזה.‬
‫אפשר סיגריה?‬ ‫-בטח.‬
‫תודה.‬
‫הנה.‬ ‫-נחמד מצידך.‬
‫אפשר לשים את הקלטת?‬ ‫-כן.‬
‫את אוהבת את בטיסטי?‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא שר?‬
‫שוב תודה. תתקשר אם יתחשק לך.‬
‫בסדר, בטח.‬
‫תודה.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬
‫נתראה.‬
‫מתוקה. היי.‬
‫לכי לישון.‬
‫תיכנסי מתחת לשמיכה. הנה.‬
‫לילה טוב, ג'אלה.‬
‫אימא, מה עם התפילה?‬
‫קדימה.‬
‫ישו היקר, שמור על ליה, על אימא, על אבא,‬
‫על ג'ואקינו, על אזקיאלה ועל אליזבטה,‬
‫על רקלה ועל טוביה.‬
‫כל הכבוד, מתוקה. יפה מאוד.‬
‫עכשיו לכי לישון.‬
‫הייתה סכנה בהיעתרות להזמנה.‬
‫אבל סירוב היה עולה לך בנקודות גבריות.‬
‫לכן הרגשתי שנפלה זכות בחלקי‬ ‫כשהוזמנתי לכיסא השטן.‬
‫סוד ההשכלה שלנו היה לתת פורקן לתוקפנות,‬
‫שלא תצטבר בתוכנו,‬
‫אבל בלי ללכת רחוק מדי,‬
‫אחרת ניסחף לפשיזם.‬
‫איפה היית? אנחנו מחכים לך כבר שעה.‬
‫פגשתי שתי בחורות. נתתי להן טרמפ הביתה.‬
‫למה לא הבאת אותן?‬
‫הן רצו טרמפ הביתה.‬
‫איפה הן גרות?‬
‫רחוק.‬ ‫-איפה?‬
‫במונטניולה.‬
‫הוא מצא לו בחורות משכונת מצוקה!‬
‫בקיצור, הלכת לחפש זונות.‬
‫זה הקטע שלך, לא שלי.‬
‫אני מסתדר יפה מאוד עם בנות.‬
‫כולם מסתדרים עם בנות. הן אפילו לא מדברות.‬
‫אנחנו לא רוצים לדבר איתן.‬
‫תכיר בינינו.‬
‫כאילו השגת את המספר שלהן!‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-תראה.‬
‫הנה.‬ ‫-תסתכל.‬
‫על היד שלי.‬ ‫-על היד הקטנה שלו.‬
‫המאסטר בפעולה.‬ ‫-על היד הקטנה שלו.‬
‫המאסטר בפעולה.‬ ‫-על היד שלו.‬
‫בסדר, בואו נתקשר אליהן.‬
‫קדימה.‬
‫בחייך, תתקשר לחברות החדשות שלך.‬ ‫-קדימה.‬
‫היינו הדור הראשון‬ ‫שנהנה מחופש כמעט בלתי מוגבל.‬
‫המשפחות שלנו היו יציבות למראית עין,‬ ‫אבל בפועל הן היו שבריריות מאוד.‬
‫אדו!‬
‫תעזור לי להתכונן למבחן?‬
‫לא, פיק. אני לא…‬
‫אבות נעדרו.‬
‫אבא של פיק, למשל.‬ ‫אף אחד לא ראה אותו מעולם.‬
‫אף אחד לא ידע עליו כלום.‬
‫אבל אף אחד לא העז לשאול את פיק איפה הוא.‬
‫נקבע לשלוש? שלוש וחצי?‬
‫שלוש ורבע?‬
‫שלוש וחצי מתאים לי.‬
‫"אה פרופונדאם."‬
‫אבלטיבוס?‬
‫אבלטיבוס? כן.‬
‫רק שנייה.‬
‫לא, אקוזטיבוס.‬
‫אקוזטיבוס?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫אימא יפה, נכון?‬ ‫היא הייתה שחקנית לפני שנולדתי.‬
‫היא הייתה נהדרת.‬
‫אימא!‬
‫למה אתה קורא לה?‬ ‫-כדי להכיר ביניכם.‬
‫לא…‬ ‫-אימא!‬
‫אימא!‬
‫למה אתה צועק?‬
‫רציתי שתכירי את אדוארדו.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫תודה שבאת לעזור לבן שלי ללמוד.‬
‫בשמחה, אני לא…‬
‫הוא צריך עזרה.‬ ‫-החטיף שלי.‬
‫ככה מבקשים?‬
‫איך אני אמור לבקש?‬
‫אני לא יודעת. תראה את החבר שלך אדוארדו.‬
‫הוא נראה כמו מישהו שמבקש מאימא שלו הכול?‬
‫אין לי סיכוי לעבור.‬
‫אם לא תתחיל ללמוד, ברור שלא תעבור.‬
‫קדימה, אסור לי לאחר.‬
‫פשוט תכתוב.‬ ‫-בסדר. תודה.‬
‫"כל הסכנות…"‬
‫"כל…"‬
‫"…של המוות…"‬
‫"…הסכנות של המוות"?‬
‫- שלושה חודשים לפני האירועים -‬
‫מקקים חיים בכדור הארץ כבר 320 מיליון שנה.‬
‫הם מהירים.‬
‫וקשה להרוג אותם.‬
‫כי יש להם שלד חיצוני,‬
‫והוא קשיח וגמיש בעת ובעונה אחת.‬
‫זה גוף שיכול להשתנות.‬
‫שינוי.‬
‫וכל מה שמחולל שינוי הוא אלים.‬
‫שינויים אלימים משמידים ויוצרים במקביל.‬
‫רואה?‬
‫צריך לדקור אותו בדיוק כאן,‬
‫בנקודה הזאת, בחזה.‬
‫ואז הוא ימות.‬
‫זו הדרך הקלה ביותר.‬
‫אותו דבר עם אנשים.‬
‫אין טעם לבזבז זמן‬ ‫בחיפוש אחר דרך להרוג אדם.‬
‫לא צריך לחשוב על זה יותר מדי.‬
‫כמובן,‬
‫דקירה בחזה היא דרך נוראית למות.‬
‫היי, דוב.‬
‫תזדרז.‬
‫נתראה בשבוע הבא.‬ ‫-בוא.‬
‫תודה.‬ ‫-ביי.‬
‫אולי תישאר?‬ ‫-אני חייב ללכת.‬
‫בסדר.‬ ‫-תודה.‬
‫באותו רגע הבנתי שבמשפחה,‬ ‫טירוף של אחד מוביל למוזרויות של האחר.‬
‫ארבוס לא היה בחור אלים.‬
‫אבל הוא היה אובססיבי למוות.‬
‫אם אפילו המשפחה של ארבוס נמשכה לרוע,‬
‫אולי פרופסור גולגוטה צדק.‬
‫אולי צריך לחוות רוע כדי להפוך לגברים.‬
‫היי.‬
‫-זוכר אותי? מוניקה.‬
‫נפגשנו בקיץ שעבר בצ'ירצ'או.‬
‫כן, מוניקה. סליחה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫הולך הביתה.‬
‫לא התקשרת אליי.‬
‫איבדתי את המספר שלך, אז לא יכולתי…‬
‫זה בסדר, אתן לך אותו שוב.‬
‫אני אכתוב אותו כאן, כדי שלא תאבד אותו שוב.‬
‫- מוניקה -‬
‫ביי.‬
‫אף אחד מאיתנו לא היה מודה בכך,‬
‫אבל כולנו פחדנו מאוד מסקס.‬
‫סקס היה תעלומה שהמתינה לפתרון.‬
‫נמשכנו אליו בלי לדעת למה.‬
‫חלק השתמשו בו כדי לזכות בחופש.‬
‫אחרים השתמשו בו כדי להשמיד.‬
‫אימא, זה חבר שלי מהכיתה, סטפנו ירווי.‬
‫ערב טוב, גברתי.‬
‫ביי, אימא.‬
‫לא קנית לו מתנה?‬
‫ד'אבניה ואני קנינו מתנה יחד.‬ ‫-מה קניתם לו?‬
‫בנצה!‬
‫מה המצב?‬
‫איזה לילה!‬ ‫-כן.‬
‫אפשר לבוא איתך?‬ ‫-מה?‬
‫רק הפעם, בבקשה.‬
‫הבאת את אחיך הקטן.‬ ‫-אתה מחבב אותי?‬
‫בוא נשתה משהו. קדימה.‬
‫מה חדש?‬
‫אנדראה יצא מהכלא.‬
‫פאק, סוף סוף! איפה הוא?‬ ‫-הוא היה כאן קודם.‬
‫הוא בטח בבית.‬
‫היה קשה, אבל הוא החזיק מעמד שם.‬
‫כן.‬ ‫-זה לא קל.‬
‫עכשיו נעשה חיים.‬ ‫-כן, נעשה חיים.‬
‫חייבים לחגוג עכשיו.‬
‫לחיי אנדראה.‬
‫לחיי ג'ואקינו!‬
‫יום הולדת שמח!‬
‫תודה, תודה לכולם.‬
‫לחיי ג'ואקינו!‬ ‫-תודה.‬
‫נמאס לי.‬
‫לחיי ג'ואקינו!‬
‫-יום הולדת שמח.‬
‫מוכן למנה מיוחדת?‬
‫ספגטי עם צדפות, אדוני!‬
‫אתה ליצן, פיק. די.‬
‫תרצה עוד יין?‬
‫רגע, מסייה צריך עוד יין.‬
‫די כבר.‬
‫אני לא יודע מה זה.‬
‫סיימת. אני אפנה את זה.‬ ‫-פיק, תפסיק לעשות שטויות.‬
‫ג'ואקינו!‬
‫היי, שרה.‬
‫מי זאת?‬
‫בחורה שאני מכיר.‬
‫ולמה היא לא אמרה לך שלום?‬
‫לא יודע. היא לא זיהתה אותי.‬
‫בוא איתי.‬ ‫-לאן?‬
‫בוא כבר.‬ ‫-אבל לאן?‬
‫בוא איתי.‬
‫סליחה.‬
‫סליחה?‬
‫את מכירה את אחי? סלבטורה.‬
‫כן. היי.‬
‫זהו? זה הכול?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הוא בחור נחמד, נכון? תשתי איתו משהו.‬
‫אני צריכה ללכת הביתה.‬ ‫-את תלכי כשאני ארשה לך.‬
‫היא באמת מוצאת חן בעיניך?‬
‫לאן את הולכת?‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫את חושבת שהכוס שלך מיוחד?‬
‫את חושבת שהוא לא לרמתך?‬
‫בבקשה, תפסיק.‬
‫עכשיו את מתחננת.‬
‫לכי.‬
‫"כי הוא בחור כארז‬
‫"כולנו פה אחד"‬
‫תכבה את הנרות!‬
‫ראית את זה?‬ ‫-לא. מה ראית?‬
‫זה היה האח קורציו.‬ ‫-מה? איפה?‬
‫- חודשיים לפני האירועים -‬
‫לפני שנתחיל בשיעור,‬
‫אחזיר לכם את החיבורים שהגשתם.‬
‫אלבינטי.‬
‫תודה, המורה.‬
‫ארבוס.‬
‫החיבור שלך מדויק, ואפילו כתוב היטב,‬
‫אבל הוא ריק.‬
‫אין בו תשוקה, רגש או פרשנות אישית.‬
‫אין לי פרשנות אישית‬
‫לחיבור על ספרות.‬
‫אתה צריך ממוצע 80 כדי לסיים תיכון מוקדם,‬
‫אבל החיבור הזה לא שווה יותר מ-70.‬
‫בנצה.‬
‫"האדם הדגול ביותר בהיסטוריה‬
‫"היה אדולף היטלר."‬
‫המורה.‬
‫אתה תמיד מדבר על סוציאליזם.‬
‫על דמוקרטיה.‬
‫אבל אתה לא מקבל חיבור על דמות היסטורית.‬
‫זה דמוקרטי?‬
‫דמוקרטי?‬
‫אדולף היטלר היה דמוקרטי?‬
‫שב.‬
‫שקט.‬
‫תנסה להבין מה אתה קורא כשאתה לומד.‬
‫ותשתמש בראש שלך.‬
‫תחשוב על זה, בנצה.‬
‫תחשוב על זה.‬
‫חבר'ה. היי.‬
‫הכול טוב. מה איתך?‬
‫אני זז. נתראה.‬
‫היי.‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫אני בסדר. ואתה?‬ ‫-טוב.‬
‫נתראה אחר כך, בסדר?‬
‫אולי אתה רוצה לעזור?‬
‫חסר לי בורג.‬
‫בורג…‬
‫לקרוא לאבא שלך?‬ ‫-לא, אימא. אני עובד על זה.‬
‫אני רואה.‬
‫אבל נראה שהסתבכת, אז…‬
‫אני חושב שהגורל‬ ‫הוא הקו המשרטט את חיי בני האדם.‬
‫הגורל של לדה הדאיג אותי מאוד.‬
‫אנחנו אסירי תודה לאלה שמכאיבים לנו‬
‫ברגע שהם מפסיקים.‬
‫לך תקרא לאבא ונדליק אש.‬
‫זו הסיבה שיש נשים‬ ‫שנשארות עם הבעלים המתעללים שלהן.‬
‫ההפוגות גורמות להן‬ ‫לאהוב את הגבר שלהן עוד יותר,‬
‫כי הוא הואיל ברוב טובו‬ ‫להפסיק להתעלל בהן לזמן מה.‬
‫אבא?‬
‫האוכל כמעט מוכן.‬ ‫-כן.‬
‫אני כבר בא.‬
‫הכול מוכן לאש?‬
‫כן, אהובי.‬
‫- 70 שעות לפני האירועים -‬
‫היי, דונטלה.‬ ‫-היי.‬
‫נעים להכיר. ג'אני.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-אנג'לו.‬
‫היי. דונטלה.‬
‫נדיה?‬ ‫-נדיה לא יכלה לבוא, סליחה.‬
‫היא לקחה את אחותה הקטנה ליריד.‬
‫הבנתי.‬
‫זאת רוסריה.‬
‫סליחה, אני חייב לעשות שיחה.‬
‫לך.‬ ‫-אני כבר חוזר.‬
‫כן, בטח.‬
‫מה תרצו לשתות?‬
‫נשתה מה שאתם שותים.‬
‫אתם חברים כבר הרבה זמן?‬
‫אנחנו כמו אחים.‬
‫ואתן?‬ ‫-אנחנו שכנות.‬
‫אתן גרות באזור?‬
‫פחות או יותר.‬
‫להביא לכן משהו?‬
‫מה קרה לך? נעלמת לחצי שעה.‬ ‫-אני לא רוצה לבלות איתן, אנג'לו.‬
‫הבנתי את זה.‬
‫אפילו אמרת שקוראים לך קרלו.‬
‫לפחות תשתף פעולה, בסדר? אכפת לך?‬
‫תלוי, איפה הסרט?‬ ‫-את צריכה לחזור הביתה בשעה קבועה?‬
‫את בקטע, רוסה?‬ ‫-נו? את באה?‬
‫כן.‬
‫מה?‬
‫קבענו ללכת לקולנוע ביום שני.‬
‫גם נדיה תבוא, נכון?‬
‫כן, נראה לי.‬
‫תבוא איתנו?‬
‫כן, בסדר.‬
‫מושלם.‬
‫את בקטע, רוסה?‬
‫ברור.‬ ‫-כן.‬
‫יופי.‬
‫מה קורה?‬
‫איפה אבא?‬
‫- פרופסור לודוביקו ארבוס:‬ ‫אני הומוסקסואל, אני לא יכול לשקר יותר -‬
‫הוא עזב.‬
‫הוא הבין שהוא אוהב גברים.‬
‫לא ידעת?‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫איך ידעת שאני גר כאן?‬
‫עקבת אחריי?‬
‫אני מצטער על מה שקרה באותו יום. מיהרתי.‬
‫אל תדאג.‬
‫רוצה להיכנס? אין אף אחד בבית.‬
‫בסדר.‬
‫בואי.‬
‫חיים ללא מיניות יהיו נחמדים, נכון?‬ ‫תחשבו כמה יוקל לכם אם תשתחררו מהלחץ הזה.‬
‫לפעמים רשלנות קטנה יכולה להסלים לרוע גדול.‬
‫והתוצאה הכי לא הוגנת של החטא‬ ‫היא שהוא מזהם את החוטאים ואת החפים מפשע.‬
‫תני לי זרת.‬
‫השמש…‬
‫אימא.‬ ‫-מתוקה.‬
‫את זוכרת שכשהייתי ילדה‬ ‫חלמתי שאני נועצת קלשון בישו?‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-כן, התעוררתי בבהלה.‬
‫הוא התפתל כמו לטאה.‬
‫לא, אני לא זוכרת את הסיפור הזה,‬ ‫אבל זה נשמע נורא.‬
‫היי!‬
‫קחי את זה.‬
‫אלה בשביל אימא.‬
‫תראי לי.‬
‫איזה יופי! זה בשביל הציור שלך?‬
‫כן.‬ ‫-מקסים!‬
‫היי!‬
‫אנחנו כאן!‬
‫רגע, נעזור לך. בואי הנה.‬ ‫-עצור.‬
‫מה קרה?‬ ‫-אלוהים!‬
‫אימא, אל תדאגי.‬
‫אנחנו כאן.‬ ‫-את בסדר?‬
‫כן. מספיק.‬
‫מה קרה?‬ ‫-לא.‬
‫תירגעי, בסדר? בואי הנה.‬
‫ג'אלה?‬
‫ג'אלה.‬
‫ג'אלה!‬
‫מה עשית?‬
‫תפתחי את הפה!‬
‫ג'ואקינו!‬
‫ג'ואקינו, בוא!‬
‫מה קורה?‬
‫ג'אלה, תירקי את זה.‬
‫מה היא עשתה?‬ ‫-היא אכלה פרי שהיא קטפה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫ג'אלה, תסתכלי עליי.‬ ‫-תירקי!‬
‫בבקשה, תירקי.‬
‫תקרא למישהו.‬
‫תירקי.‬ ‫-אבא!‬
‫אני כאן!‬ ‫-אבא, בוא מהר! ג'אלה חולה!‬
‫רוץ, אבא!‬
‫ג'אלה?‬
‫בבקשה, תעשה משהו!‬
‫ג'אלה, מתוקה שלי.‬
‫תקראי למישהו.‬
‫בסדר.‬ ‫-מה קורה?‬
‫מתוקה.‬
‫מתוקה, תנשמי.‬
‫תנשמי, מתוקה. קדימה.‬ ‫-תנשמי.‬
‫קדימה.‬
‫תנשמי, מתוקה.‬
‫ג'אלה.‬ ‫-מתוקה?‬
‫תגידי משהו. מתוקה?‬
‫מתוקה, תגידי משהו!‬
‫תדברי, מתוקה!‬
‫ג'אלה.‬
‫ג'אלה?‬
‫מתוקה.‬
‫ג'אלה, תעני לי.‬
‫תגידי משהו, מתוקה.‬
‫תדברי איתי, מתוקה.‬
‫תגידי משהו…‬
‫מתוקה שלי, לא!‬
‫ג'אלה.‬
‫למה?‬
‫הייתי כאן!‬
‫תגידי משהו, מתוקה שלי.‬
‫בוקר טוב, האח קורציו.‬
‫היי, אלבינטי.‬
‫הלך לך טוב, נכון?‬
‫עברת בהצטיינות.‬
‫תודה. נתראה בשנה הבאה.‬
‫לא נראה לי.‬
‫אחרי מות אחותו הקטנה,‬
‫חלו שינויים רבים במשפחה של ג'ואקינו.‬
‫פגשתי אותו שוב שנים לאחר מכן.‬
‫הוא הפך לפסיכיאטר‬
‫וטיפל בבנצה, שלאחר מכן התאבד.‬
‫האבחנות שלו לגבי חברינו לכיתה‬ ‫היו חסרות רחמים ואיששו את נטיותיהם.‬
‫קיודי היה סדיסט. ד'אבניה היה מזוכיסט.‬
‫ואז הוא סיפר לי על ירווי.‬
‫הוא מת.‬
‫הוא פוצץ את עצמו כשהתכונן לבצע פיגוע טרור.‬
‫מה קורה, סלבטורה?‬
‫למה אתה שקוע במחשבות?‬
‫עברת.‬
‫הוא בטח מאוהב.‬
‫אני לא מאוהב.‬
‫אני הולך.‬
‫לאן?‬
‫למסיבה. וכן, אימא, אחזור מוקדם.‬
‫היי! גם אתה הולך למסיבה, לא?‬
‫כן.‬ ‫-אז תזדרז!‬
‫אני הולך עכשיו.‬
‫- 36 שעות לפני האירועים -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-רק שתיכן באתן?‬
‫נדיה לא יכלה לבוא.‬
‫עדיף ככה, מספר זוגי.‬
‫וקרלו?‬
‫הוא היה חייב ללמוד.‬
‫אבל הוא אמר שנוכל לבוא לווילה שלו.‬
‫יש לו וילה?‬ ‫-כן, ליד הים.‬
‫איפה?‬
‫במקום יפהפה, באמת.‬
‫מה דעתך?‬ ‫-לא יודעת, אסור לי לחזור באיחור.‬
‫זה לא רחוק, אל תדאגי. שעה מקסימום.‬
‫אמרתי שאחזור לארוחת ערב, אז…‬
‫כן, אבל זה שעה נסיעה לשם,‬ ‫ועוד שעה בחזרה, אז…‬
‫שנלך לקולנוע?‬
‫זה משהו שונה. נוכל לצפות בשקיעה.‬
‫מה את אומרת?‬ ‫-קדימה.‬
‫אוקיי, בסדר.‬ ‫-בואו.‬
‫אבל לא עד מאוחר.‬ ‫-כן.‬
‫אל תדאגי.‬
‫תודה. הנה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫בסדר.‬ ‫-תודה.‬
‫היי, לדה.‬
‫אח שלך בבית?‬
‫לא, אף אחד לא בבית. אני לבד.‬
‫מתי הוא יחזור?‬ ‫רציתי לברך אותו על ההצלחה במבחן.‬
‫שנתיים בשנה אחת. זה הישג חסר תקדים.‬
‫אתה מוזמן לחכות לו כאן.‬
‫תשכב.‬
‫חלמתי פעמים רבות‬ ‫על ההזדמנות להיות איתה לבד.‬
‫ופתאום, זה קרה.‬
‫זה היה קצת מוזר.‬
‫הרגשתי רגש עדין ומגוחך‬
‫שאפיין את כל סיפורי האהבה שלי מאותו יום.‬
‫הם תמיד היו קצת מגוחכים ולא גמורים.‬
‫מצד שני, אולי בגלל זה אני זוכר אותם היטב.‬
‫אדו.‬
‫היי.‬
‫מה זה?‬ ‫-הזמנה למסיבה בצ'ירצ'או.‬
‫זו הייתה הפעם האחרונה שראיתי את לדה.‬
‫היי.‬
‫הנה הוא. אני אלך להגיד שלום.‬
‫לדה, מה קרה?‬
‫אני יכול לעשות משהו?‬ ‫-אל תתערב.‬
‫תראה אותך. אתה ילד.‬
‫קרלו בטח הלך לשחות. בואו איתי.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫רגע. אני אחנה את המכונית, שנייה.‬
‫ואו.‬
‫אף פעם לא ראיתי בית כזה.‬
‫שלום, בוקר טוב.‬
‫אפשר לדבר עם מוניקה?‬
‫מדברת.‬
‫בוקר טוב, גברתי.‬ ‫אני העוזר של אדוארדו אלבינטי.‬
‫את יודעת על מי אני מדבר?‬
‫מר אלבינטי‬ ‫רוצה להזמין אותך למסיבה בצ'ירצ'או.‬
‫הוא חשב שזה יהיה רעיון נחמד,‬ ‫כי שם נפגשתם לראשונה.‬
‫את יכולה לאשר?‬
‫אדוארדו שם?‬ ‫-תגיד כן.‬
‫כן. אעביר לך אותו.‬
‫אנו מעבירים כעת את שיחתך‬ ‫למר אדוארדו אלבינטי.‬
‫היי, מוניקה.‬
‫מי זה היה?‬
‫חבר שלי.‬
‫בחור מצחיק.‬
‫טוב, העיקר שזה עבד.‬
‫למה?‬
‫כי אנחנו יוצאים לדייט, לא?‬
‫אני כאן עם העוזר האישי שלי.‬
‫בסדר. מה התוכנית?‬
‫שנבוא לאסוף אותך בעוד שעה?‬ ‫-כן.‬
‫בטוח שיש לך מכונית?‬ ‫-ברור.‬
‫פיק…‬
‫פיק.‬
‫תתנהג יפה, בבקשה.‬
‫כן, סליחה.‬ ‫-בלי שטויות.‬
‫הקדמנו.‬
‫אולי ניסע אליי הביתה לפני המסיבה?‬
‫- צ'ירצ'או -‬
‫הבית הזה מדהים.‬
‫כן.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחייך.‬
‫את ממש מדהימה.‬
‫אני לא חושבת בהיגיון.‬
‫אדו?‬
‫אף פעם לא הייתי עם בחורה.‬
‫ראית את אריקה?‬
‫איך היא מסתכלת עליי ונוגעת בי?‬
‫בבקשה.‬
‫אל תיגע בי.‬
‫היא חושבת שאתה מצחיק.‬ ‫-קדימה.‬
‫כן? זה הכול?‬ ‫-כן.‬
‫די, פיק. בבקשה.‬
‫אתה מעצבן.‬ ‫-אז מה?‬
‫אז כלום.‬
‫זה מספיק.‬
‫זה מספיק?‬
‫אל תנסה לעבוד עליי.‬
‫אני יודע שיש עוד.‬
‫בחייך.‬ ‫-אין עוד כלום.‬
‫תירגע, בבקשה.‬
‫מה לעשות?‬ ‫-אל תעשה כלום.‬
‫שום דבר, פיק, בסדר?‬
‫אל תעשה כלום.‬
‫נראה.‬
‫מה עושים עכשיו?‬
‫בואי.‬
‫קדימה, בואי.‬
‫חכה, לא ככה.‬
‫חכה.‬
‫מוניקה.‬
‫אתה משוגע לגמרי.‬
‫הגיע הזמן ללכת.‬
‫מה קרה?‬
‫אני צריך ללכת הביתה.‬
‫לא יכולתי לעשות את זה. אני רוצה הביתה.‬ ‫-פיק! לאן אתה הולך?‬
‫מצטערת.‬
‫באותו קיץ הבנו‬ ‫שלא נוכל למחוק את הטעויות שלנו,‬
‫כי הן היו חקוקות בבית הספר שלנו,‬ ‫בבתים שלנו.‬
‫הן היו לנגד עינינו, אבל איש לא ראה אותן,‬
‫ואיש לא העז לדבר על זה.‬
‫עטינו על פנינו מסכה של תמימות.‬
‫אבל פתאום, באותו רגע,‬
‫לא היה הבדל בין חבורה של ילדים פרועים‬
‫לבין רוצחים אכזריים.‬
‫נהיה מאוחר.‬
‫סליחה, מתי קרלו מגיע?‬
‫אתן לא נהנות?‬
‫כן, אבל אנחנו צריכות לחזור הביתה בקרוב.‬ ‫-כן.‬
‫בינתיים אתן נשארות.‬
‫מה, אתה משחק עכשיו?‬
‫מה קורה?‬
‫בואי איתי.‬ ‫-לא.‬
‫בואי איתי!‬ ‫-קדימה.‬
‫בואי.‬
‫תעלי במדרגות!‬
‫אתה חתיכת…‬ ‫-לשירותים!‬
‫מה אתם רוצים מאיתנו?‬
‫עזוב אותי!‬
‫אם תצעקו, תחטפו ממני מכות.‬
‫תפתחו!‬
‫תפתחו, בבקשה!‬
‫אני חייב ללכת הביתה.‬ ‫-תחזור מהר, בסדר?‬
‫תזכור להתקשר להורים שלי.‬
‫תפתחו!‬
‫אני רוצה הביתה!‬ ‫-שחררו אותנו, בבקשה.‬
‫אני רוצה…‬
‫סליחה על מה שקרה באותו לילה.‬
‫על אח שלי.‬
‫רק רציתי להתנצל.‬
‫סליחה, היה לי פנצ'ר.‬ ‫לא הייתה לי דרך להתקשר.‬
‫שב.‬
‫אני יכול לעשות שיחה?‬
‫כן, אבל בזריזות.‬ ‫-תודה.‬
‫שלום, גברתי. מדבר גווידו.‬
‫תקשיבי, אנג'לו ביקש ממני לומר לך‬ ‫שהוא לא יחזור הביתה הערב.‬
‫היזמים האחרים לא טיפשים.‬
‫כן, הוא עם ג'אנלוקה, כן.‬
‫הם הולכים לשוק הפשפשים האמריקני מחר בבוקר.‬
‫תודה, ביי.‬
‫אבל בטווח הארוך זה עלול לגרום לנזק.‬
‫נזק למדינה.‬
‫זה אפיק ההשקעה הבטוח ביותר.‬
‫נכון, הריבית נמוכה, אבל…‬
‫אני יודעת. כן, אני יודעת.‬
‫אז תגידי לו. תשכנעי אותו.‬
‫זה גם למען הילדים שלנו.‬
‫זה גם הכסף שלהם.‬
‫נכון.‬
‫מה קרה?‬
‫אתה לא רעב?‬
‫לאן אתה לוקח אותי?‬
‫דונטלה!‬
‫לא!‬
‫תורך.‬
‫קדימה. בואי.‬
‫בואי!‬
‫כן. ילדה טובה.‬
‫בואי. אל תפחדי.‬
‫תתפשטי.‬
‫קדימה.‬
‫תתפשטי.‬
‫ילדה טובה.‬
‫אחר כך תשחרר אותנו?‬
‫כן, ברור.‬
‫אף פעם לא חזרנו הביתה מאוחר כל כך.‬
‫מה נגיד להורים שלנו?‬
‫תזדרזי.‬
‫בבקשה, קח אותנו הביתה, אחרת הם ידאגו.‬
‫קדימה.‬
‫לא נגיד כלום.‬
‫תורידי הכול.‬
‫לא, בבקשה.‬
‫אני מתחננת.‬
‫קדימה. אחר כך נראה.‬
‫דונטלה.‬
‫שמעת את זה?‬
‫מה?‬ ‫-מכונית.‬
‫הצילו!‬
‫נעלו אותנו כאן!‬ ‫-תפתחו לנו!‬
‫הצילו, בבקשה!‬
‫הצילו!‬
‫תעזרו לנו, בבקשה!‬ ‫-הצילו!‬
‫תעזרו לנו!‬ ‫-תפתחו!‬
‫הצילו!‬
‫מה לעזאזל אתן עושות?‬
‫אם תצעקי, תחטפי ממני מכות רצח, ברור?‬ ‫-בסדר!‬
‫כלאנו כאן את בולגרי.‬ ‫נראה לכן שתצליחו לדפוק אותנו?‬
‫לא!‬ ‫-תפסיק!‬
‫תשתקי!‬
‫ז'אק יגיע בקרוב.‬
‫ראש משפחת מרסילייזי אמר לנו לחטוף אתכן.‬
‫זאת הווילה שלו.‬ ‫-תפסיק!‬
‫בואי.‬
‫אני רוצה הביתה.‬
‫די, נמאס לי משתיהן.‬
‫אני אקרא לאנדראה.‬
‫זה ז'אק.‬
‫היי.‬
‫תגידי שלום.‬
‫אנג'לו!‬
‫אין סיבה להרביץ לה ככה.‬
‫נכון?‬
‫היי.‬
‫שלום.‬
‫ז'אק, אל תכריח אותי לשכב איתך.‬
‫אנחנו לא יכולות יותר.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אם את לא רוצה, לא אכריח אותך.‬
‫קח אותנו הביתה.‬
‫בבקשה.‬
‫נמצא דרך להחזיר אתכן הביתה, בסדר?‬
‫כן?‬
‫בתנאי שלא תספרו לאף אחד מה קרה כאן.‬
‫כן?‬
‫ברור?‬ ‫-אני נשבעת.‬
‫יופי.‬
‫ואת?‬
‫היי.‬
‫רוצה לבוא איתי? קדימה, אל תפחדי.‬
‫בואי.‬
‫קדימה.‬
‫לא, בבקשה.‬
‫לא, אל תדאגי.‬
‫עזוב אותי, בבקשה.‬
‫לא.‬
‫מה זה?‬
‫זה ירדים אותך.‬
‫לא. בבקשה, לא!‬
‫בבקשה.‬ ‫-אל תזוזי, את רק מקשה על עצמך.‬
‫אל תזוזי.‬
‫זה היה כל כך קשה?‬
‫שתיהן חסרות תועלת עכשיו.‬
‫הן תמיד היו חסרות תועלת.‬
‫לא נכון.‬
‫הן בכלל לא הטעם שלי.‬
‫מי, שתיהן?‬
‫זה לא עובד. היא לא מתעלפת.‬
‫ניסית להשתמש בכרית?‬ ‫-לא.‬
‫יש לי את זה. מה דעתך?‬
‫קדימה, בואי.‬ ‫-לא.‬
‫זוזי!‬
‫מה הם עושים לה?‬
‫תעשה משהו, בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫שאני אלך עכשיו?‬ ‫-כן, לך.‬
‫תושיטי זרוע.‬ ‫-תפסיק.‬
‫מתחילים.‬ ‫-תפסיק.‬
‫תראי מה החברה שלך עשתה לי.‬
‫כאן, וכאן.‬
‫מספיק.‬
‫אם לא תירדמי, אצטרך להשתמש במכת קראטה.‬
‫לא, בבקשה.‬
‫דווקא כן.‬
‫אין לי סבלנות אלייך יותר.‬
‫תגידי לי אם את מעדיפה מכת קראטה‬
‫או מכת אקדח בעורף.‬
‫את מעדיפה מכת קראטה‬
‫או מכת אקדח בעורף?‬
‫מכת קראטה.‬
‫הלו?‬
‫הם הורגים אותי.‬ ‫-כלבה!‬
‫בבקשה!‬
‫את לא מבינה!‬
‫אפשר לשים אותן בתא המטען?‬
‫בסדר.‬
‫קדימה.‬
‫תשתמשו בשמיכה.‬
‫לקח לה הרבה זמן למות, זאת.‬
‫אנדראה.‬
‫אמרתי לך לא לקרוא לי ככה.‬
‫מה נעשה איתן?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אתה תטפל בהן. אני צריך לטפל בבית.‬
‫אני אעשה שיחה.‬
‫אבקש מג'אנלוקה להודיע להורים שלנו.‬
‫תראה איזה יופי הן ישנות.‬
‫כן, הבנתי, ג'אנלוקה, אבל איפה הבן שלי?‬
‫אצל אנג'לו?‬
‫הוא אמר שהוא הולך למאוריציו.‬
‫אה, ברגע האחרון.‬
‫כן, זה בסדר. תודה.‬
‫מי זה היה?‬
‫ג'אנלוקה.‬
‫הם חוזרים, הכול בסדר.‬
‫אמרתי לך, נכון?‬
‫הן היו חתיכות בשר, והן עדיין חתיכות בשר.‬
‫רק החברות שלנו יכולה להציל אותנו.‬
‫רק האחווה שלנו.‬
‫ידידי המוות, ידידים במוות.‬
‫ידידי המוות, ידידים במוות! פאק.‬
‫מתי האחרים יגיעו?‬
‫בעוד שעה.‬
‫בוא נאכל פיצה.‬ ‫-אני לא יכול, אני חייב ללכת הביתה.‬
‫הביתה? מה אני אעשה פה לבד שעה?‬
‫אין לי מושג, אנג'לו. נתראה אחר כך ממילא.‬
‫נעשה את זה כשאף אחד לא יראה.‬
‫טוב, אבל מתי?‬
‫בשלוש. בסדר?‬
‫אנג'לו, קח.‬
‫המפתחות למכונית ולשער,‬
‫כדי שתוכל להיכנס בלי להרעיש. בסדר?‬
‫נתראה אחר כך.‬
‫רוסה.‬
‫רוסריה.‬
‫הם הלכו.‬
‫רוסריה.‬
‫הם הלכו.‬
‫רוסריה.‬
‫הם הלכו.‬
‫רוסריה.‬
‫תתעוררי.‬
‫תתעוררי, בבקשה.‬
‫בבקשה, רוסה. בבקשה.‬
‫הצילו! אני כאן.‬
‫אנחנו כאן.‬
‫בבקשה, תפתחו.‬
‫אחרת הם יחזרו.‬
‫בבקשה.‬
‫ערב טוב. מה העניין?‬
‫לפי הרישומים שלנו,‬ ‫אתה הבעלים של פיאט 127 לבנה.‬
‫היא נגנבה?‬
‫לא, היא חונה בקרבת מקום.‬
‫אתה היחיד שמשתמש בה?‬
‫לא, גם הבן שלי. למה?‬
‫ואיפה הוא עכשיו?‬ ‫-ישן בחדר שלו.‬
‫אדוני, אנחנו צריכים לבדוק.‬
‫רק שנייה.‬
‫רפאלה, מה קורה?‬
‫תחזרי למיטה.‬
‫אני מודה בפני האל הכול-יכול‬ ‫ובפניכם, אחיי ואחיותיי,‬
‫שחטאתי חטא כבד‬
‫במחשבותיי ובמילותיי, במעשיי,‬
‫ובמה שלא עשיתי.‬
‫אלוהים הכול-יכול, רחם עלינו.‬
‫מחל לנו על חטאינו.‬
‫אחרי האירועים האלה,‬ ‫חלק מהאנשים הגיבו פתאום.‬
‫נדמה היה שהטינה שקיננה בכולנו‬ ‫חיפשה דרך לצאת.‬
‫ישו, שבא לנחם את החוטאים…‬
‫לא חזרתי שוב לבית הספר ההוא.‬
‫- תיכון סן לואיג'י -‬
‫פרשתי בשנה האחרונה.‬
‫אחרי הרצח, השכונה השקטה שלנו השתנתה.‬
‫אנשים ברחוב היו חשדנים.‬
‫תחושת הביטחון אבדה.‬
‫- המדע מרחיב את השכל -‬
‫אימהות בחנו בדקדוק את בניהן‬ ‫וניסו לגלות אם גם בתוכם אורבת מפלצת.‬
‫זה נמשך זמן מה.‬
‫כולם התחילו להבין‬ ‫שאם מחביאים את הכביסה המלוכלכת,‬
‫היא הופכת להר בסופו של דבר.‬
‫ואז, בהדרגה,‬
‫הדברים חזרו לקדמותם.‬
‫בזמן הטבח בצ'ירצ'או‬
‫אונס לא נחשב עבירה נגד גוף האדם,‬
‫אלא נגד המוסר הציבורי.‬
‫מותה של רוסריה לופז‬ ‫והעינויים שעברה דונטלה קולסנטי‬
‫הציתו מחלוקת שהגיעה לסיומה רק ב-1996,‬ ‫כששינוי בחוק האיטלקי‬
‫קבע כי אלימות מינית‬ ‫היא עבירה נגד גוף האדם.‬
‫על שלושת מבצעי הטבח נגזר מאסר עולם.‬
‫אנג'לו איצו זכה בשחרור מוקדם‬ ‫על התנהגות טובה ב-2005,‬
‫ורצח שתי נשים נוספות.‬
‫אנדראה גירה מת במרוקו ב-1994‬ ‫לאחר שחמק ממאסר‬
‫וחי כפושע נמלט כל חייו.‬
‫ג'אני גווידו זכה בקיצור מאסר,‬ ‫והוא חופשי מאז 2009.‬
‫דונטלה קולסנטי הלכה לעולמה ב-2005.‬ ‫היא הייתה בת 47 בלבד במותה.‬