Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
EDOARDO ALBINATI „LA SCUOLA CATTOLICA” CÍMŰ KÖNYVE ALAPJÁN
Engedjenek ki!
Kérem!
Kérem, ne hagyjanak itt!
Különben visszajönnek.
Kérem!
6 HÓNAPPAL A BŰNTÉNY ELŐTT
Nem tudom, mikor kezdődött.
Sorakozó!
De mind a részesei voltunk.
Egyenes hát!
A neveltetésünk, a környékünk, az iskolánk.
Minden megváltozott örökre.
Egy, kettő!
Hadd halljam!
Egy, kettő!
Harmadikos voltam egy magánkézben lévő gimnáziumban,
havonta kellett tandíjat fizetni.
Lányokat nem vettek fel.
Fiúiskola volt. Mind Róma egyik elit környékén nőttünk fel.
El voltunk kapatva.
Az egyik osztálytársam Salvatore volt,
Angelo öccse, aki egy évvel idősebb volt nálunk.
Mutassátok, mit tudtok!
Aztán ott volt Lüke Pók. Nagyon fura srác volt.
Mindenki a színésznő anyjáról fantáziált.
Gioacchino Rummo.
Talán ő volt az egyetlen, aki hitt a papok keresztény tanításaiban.
Curzio testvér más volt. Még csak nem is tűnt papnak.
Helyben futás!
Egy, kettő!
Arbus, ez nem tornázás, hanem rángatózás.
Mit csinálsz? Gyerünk!
Egy, kettő!
1975-öt írtunk.
Az erőszak mindennapos dolog volt.
Na, mi volt, Pók?
Romoli.
Felrobbantotta magát az igazgató előtt.
- Komolyan! - Nőj már fel! Légy végre férfi!
D'Avenia.
Hadd találjam ki! Te sem láttál semmit, ugye?
Az egyik társatokat megtámadták az udvaron,
és senki sem látott semmit.
Hát jó.
Ha nincs mondanivalód, mehetsz.
Romoli nem csinált semmit.
Amint megszólalt a csengő,
odamentek hozzá a végzősök.
Körbeállták, hogy ne lássuk, mit csinálnak.
Először csak pár pofont kapott.
Aztán valaki az ingénél fogva rángatta.
A szemüvege meg csak úgy leesett?
Nem.
Direkt törték össze.
Értem.
Mondd el, kik tették!
- Nem. Kérdezze Jervit! Ő volt… - Fiam!
Tőled szeretném hallani.
Guido! Édesapád az igazgatónál vár.
Attól, hogy fiatalok, tisztelniük kell a szabályainkat.
A szüleid azért ebbe az intézménybe írattak,
mert nyilvánvalóan azt szeretnék,
ha egy biztonságos közegben lennél.
Egy olyan helyen, ami megóv téged
az erkölcsi romlástól…
Elnézést, igazgató úr!
Elkezdték már az adományok gyűjtését húsvétra, vagy…
Még nem, de…
Majd értesítsen!
Menjünk! Nem is zavarjuk tovább. Köszönöm.
Gianni!
Küldesd be a gondnokkal Jervit!
Mi ütött beléd?
Mit mondtam neked?
Mi?
Balfasznak tűntem miattad!
Gyere ide!
Mit mondtam neked?
Elő ne forduljon többé!
- Elő ne forduljon többé! - Értettem. Sajnálom.
Balfasznak tűntem miattad.
Balfasznak.
Holnaptól minden megváltozik.
Rengeteg szabályt kellett betartanunk.
Ha megszegtük őket, néha megbüntettek, néha pedig nem történt semmi.
Arra jutottunk, hogy véletlenszerűen találják ki őket.
Hatévesen kilépsz a családi burokból, és iskolába mész. Egy újabb burokba.
Ott viszont már választanod kell, mit teszel.
Elnyomsz másokat, vagy hagyod, hogy elnyomjanak.
Add vissza! Nem veheted el!
- Hagyd abba! - Mindent ellopsz.
Elég! Megmondalak anyának.
Ne már!
- Ne! - Rachele ellopta a cipőmet.
Nem igaz. Ne hazudj!
Nem érdekel. Oldjátok meg!
Elisabetta, kikapcsolnád a sütőt?
- Jövök én is. - Igen.
Toby. Menj, segíts nekik!
És?
És nem értem.
Nem csináltak velük semmit.
Nem büntették meg őket.
Vesznek neki egy új szemüveget, és ennyi.
Le van zárva.
Szerinted mit kellett volna tenniük?
Megalázni vagy felfüggeszteni őket?
Mit tett az emberi igazságszolgáltatás az Úrral?
Gyűlölettel bánt vele, bosszút akart rajta állni.
A gonoszság gonoszságot szül.
Meg kell értenünk és meg kell bocsátanunk Gioacchino társainak a viselkedését.
Vagy minket is elnyel ez az ördögi kör.
Bocsánat, de nem azt mondod mindig,
hogy a megbocsátást csak gyónással nyerhetjük el?
De, de azt is mindig mondom,
hogy ne bízzunk túlságosan a tökéletességben.
Nekem már van.
- És hogy ne legyünk előítéletesek. - Jól van, most már elég!
Lányok! Tessék. Jól van. Giaele, gyere enni!
Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében.
Nincs kedvem.
Miért?
Mert peteérésem van.
És nem kellene újabb babát vállalnunk.
Miért nem?
Mert nekem kell kihordanom.
Ezt már megbeszéltük. Kérlek!
Hé! Lobonc!
- Mindenki látta, ahogy elkaptuk. - A szemüvege?
Reccs! Szép lesz a ragasztóval.
- Mi volt apáddal? - A szokásos.
Kaptam tőle rendesen, de aztán lenyugodott.
Azt mondta, nem enged el otthonról. És te, Giampie?
Nem volt semmi.
- Komolyan? - Nyilván.
- A nagyapád építette az iskolát. - Ja.
És apám minden évben tejel nekik, úgyhogy az igazgatónak kuss a neve. Ennyi.
A fasz kivan velük.
Jól mondod!
- Iszunk valamit? - Aha.
Akkor gyerünk!
Angelo!
- Andreát kiengedik a börtönből. - Mi van?
Most szóltak.
Nemsokára szabadul.
- Egész este itt dekkolunk? - Mert hova kéne mennünk?
Nem tudom.
Találjunk ki valamit…
Eszembe is jutott valami.
Tedd vissza!
Angelo!
- Mi van? - Hol voltál?
Szerinted hol voltam? A barátaimmal.
Miért kell mindig aggódnom érted?
Minek aggódsz? Itt vagyok, nem?
Menjünk aludni!
Tudom, hogy ébren vagy.
Gianni mondta, hogy mi volt ma.
Mit mondott?
Hogy kihallgattak.
Igen.
Bent tartott az igazgató, hogy kiderítse, ki tette.
- És elmondtad neki? - Nem.
Biztos?
Jól van.
Nem köptél.
Sose legyél spicli!
- Világos? - Igen.
Mi?
Nem szabad spiclinek lenni.
Van más meggyónnivalód is?
Sokat hazudok.
Ez baj.
A hazugság komoly bűn.
Miről hazudsz?
Mindenről.
Hogy elfogadjanak a többiek.
Úgy teszek, mintha egy lenne az érdeklődési körünk.
A felfogásunk.
Bár ne tenném! Így sokkal rosszabb minden.
SZENT LAJOS GIMNÁZIUM
Mert így magányos vagyok.
Úgy tűnhet, mindenkit kedvelek.
És mindenkivel jól kijövök.
De igazából senkivel sem érzem jól magam.
Sosem vagyok igazán önmagam, atyám.
Tényleg meggyóntad, hogy nem hiszel Istenben?
És ha jelent téged?
Amúgy is lelépek innen.
Itt nem tanulok semmit. Nem bízom a tanárokban.
Azt sem tudják, hogy nem tudják, amit tudniuk kéne. Csak feltételeznek.
A semmire épül a tekintélyük.
Akkor kiben bízol?
Benned.
Rossz embert választottál.
Egyszerűsítve egy sima másodfokú egyenlet lesz.
Amit gondolom, már mind jól ismertek.
És mi a terved?
Ha megoldottátok az egyenletet…
Két évet végzek el egyszerre. Egy évvel hamarabb érettségizek le.
Legalább négyesnek kell lenned minden másodikos tárgyból.
És le kell tenned a harmadikos vizsgákat.
- Tudom. - Arbus!
Látom, nagyon beszédes kedvedben vagy, úgyhogy gyere, oldd meg az egyenletet!
Gyerünk!
Ezt?
Igen.
Arbus.
Egy igazi fenoménnek tartottuk.
Tiszteltük, így távol tartottuk magunkat tőle.
Jól van, Arbus.
Ülj vissza a helyedre!
Az volt benne a nagyszerű, hogy mindig higgadt volt,
és eltántoríthatatlan volt.
Mindannyian csodáltuk őt.
Jervit is, de őt más okokból.
- Krisztus teste. - Ámen.
Krisztus teste.
Anya!
Igen?
- Én miért nem áldozhatok? - Mert még nem lehet.
De miért?
Mert nem. Ha nagyobb leszel, elmagyarázom.
- Krisztus teste. - Ámen.
Imádkozzunk!
Jézus Krisztus Urunk nevében.
- Ámen. - Ámen.
- Gioacchino! - Igen?
Hol vannak az osztálytársaid?
Nem járnak misére?
De, arra, ami kötelező a suliban.
Minek járatják katolikus iskolába a gyerekeiket?
Talán dolgoznak, és nincs idejük eljönni.
Jó, de az képtelenség, hogy 20 fiúból egy sincs itt.
APOLLINAIRE - ERKÖLCSTELEN MESÉK
Anya!
- Szívem! - Nem láttad, hogy jön?
Mihez kezdenék nélküled?
- Jól vagy? - Igen, minden rendben.
5 HÓNAPPAL A BŰNTÉNY ELŐTT
Építhetnénk ide egy házat, ha megkapnánk az engedélyeket.
Feloszthatnánk a telket közted meg az öcséd között.
Az jó lenne.
Van benne potenciál.
Nézd!
Ruma!
Újra!
Érzelgős vagy.
Mondtam már. Hidegvérűnek kell lenned.
Célzol.
És lősz.
Gyerünk!
A neveltetésünk három alappillére
a meggyőzés, a fenyegetés és a büntetés volt.
Nem is pillérek voltak, hanem lépcsőfokok.
Ha nem tudtak meggyőzni vagy megijeszteni, jött a büntetés.
A környéken élő családoknak vagy nem voltak nagy ambícióik,
vagy voltak, de katasztrofálisan nyilvánultak meg.
Az volt az életszemléletük, hogy minden, ami mulandó, elviselhetetlen.
És mivel minden mulandó, végső soron minden elviselhetetlen.
Kivéve Arbuséknál.
Jó reggelt!
Az apja matematikai logikát tanított az egyetemen.
Jobban érdekelték a diákjai, mint a gyerekei.
Jól van.
Pont olyan, mint a házatok.
Apám építette a nővéremnek.
Rákattant a balsafára és a fűrészre.
Gyerünk!
Bonjour. Meghoztam az uzsonnát.
Ne már, anya!
Monsieur.
- Üdvözlöm. Edoardo vagyok. - Szia, Edoardo!
Na, milyen?
Olyan szórakozott a fiam! Min töröd azt a nagy fejedet?
Titkokon?
Nem, neked nincsenek titkaid.
És neked, Edoardo?
Vannak titkaid?
Nekem?
Igen, amiket nem mondasz el anyádnak. Miket titkolsz el? Halljuk!
Nem nagyon mondok el neki semmit.
Úgyhogy…
Hát persze.
Mit tanultok?
Kémiát.
Jól van.
Mivel már úgyis tudunk mindent a kémiáról, mi lenne, ha pókereznénk egyet?
Tízezer.
Tartom.
Bedobom.
Két pár.
Sor.
Tedd le azt a hülye kardot!
Még megsérülsz.
Nem látod, milyen ügyes vagyok?
Éhes vagyok.
Éhes vagy?
Éhes vagyok.
Szólj Fernandának! Fáj a fejem.
Fernanda!
Miért kiabálsz? Mondtam, hogy…
Fernanda!
Fáj a fejem.
Fernanda!
Nem tudnál normálisan viselkedni?
- Jó. Oké. - Menj!
Enzo!
Fiúk! Kicsit csendesedjetek el!
Bocsánat, Curzio testvér.
- Üdvözlöm. - Köszönöm.
Az enyém a jobb oldali.
Ez az enyém. Miért foglalsz el három ágyat?
Azt hol találtad?
Találd ki! Az ágy alatt.
Az ágy alatt.
Pók! Keresd!
- Ott, az alján. - Nincs itt semmi.
Ott kell lennie. Keressed!
Ez egy igazi balfék.
- Ki? - Te.
- Én? - Igen.
Nos, azért kértem, hogy itt találkozzunk,
mert szeretném, ha…
ezzel a festménnyel indítanánk az eszmecserénket.
Szeretném, ha egy kötetlen beszélgetésben
kifejtenétek…
hogy mit láttok a képen.
Gyerünk! Mondjátok csak!
Nos, professzor úr,
én pár embert látok, akik bántalmazzák Jézust.
Hat ember,
aki bántalmazza Jézust.
Hogyan jellemeznétek ezt a hat embert?
Erőszaktevők.
És ki az áldozat?
Nos, Jézus.
Biztos?
Szerintem az erőszaktevők is
áldozatok.
Mert azok, akik másokat bántanak,
önmagukat is bántják.
- Igaz? - Igaz.
Hozzátenném, hogy nem csak ők vétkesek.
Jézus is az.
Kihasználja a gonoszságukat, hogy föléjük emelkedjen.
Hogy tökéletes legyen.
Ez a tökéletesség nem a büszkeség megnyilvánulása?
Miről beszélsz?
A jó a tökéletesség, a tökéletesség pedig Isten.
Érdemes lenne elgondolkodni azon,
hogy a gonosz akkor testesül meg,
amikor próbálunk jók lenni.
Amikor megrészegülünk a tökéletességünktől.
Tehát amikor helyesen cselekszünk,
akkor az ördög sugallatait követjük.
Akkor nincs különbség a szentek és az erőszaktevők között?
Természetesen van.
Jézus is ember.
Embernek teremtetett,
és emberként hozzánk hasonlóan ő sem tökéletes,
mert magában hordozza
a bűn magvait.
Azáltal leszünk emberré,
hogy eleve bűnnel születünk.
Hogy bűnt követünk el.
És hogy az áldozatai leszünk.
Akkor lehetünk egy bűntett áldozatai,
ha valaki elköveti azt.
Vagyis?
Nem értesz egyet, Gioacchino?
Nem tudom, én…
úgy gondolom, az tesz emberré, hogy jót cselekszünk.
Maga azt mondja, csak az tesz emberré, ha bűnt követünk el. Én nem…
Nem értem.
Akkor Golgota professzor hülyeségeket beszél.
Tiszta a levegő. Menjünk!
- Hova mentek? - Siess! Gyere!
- Én? - Igen, gyere!
Szia!
Mit csináltok?
Eljátsszuk, amit a festményen láttunk.
- És én miért kellek ehhez? - Te vagy a főszereplő.
- Vetkőzz! - Te vagy Jézus.
- Na! - Levegyem az ingem?
- Ja. Legyél félmeztelen, mint ő! - Vetkőzz!
Hát jó.
- Itt? - Térdelj le!
- Térdre! - Gyerünk!
Ez az!
Hé! Mit csináltok?
Te gyáva!
Te bűnös!
- Most már elég! - Bűnös!
Hagyjátok már abba!
Mondd, hogy nem hiszel!
Tagadd meg az istened, spicli!
Tagadd meg a hited!
Mondd, amit akarnak! Tagadd meg a hited!
Ti meg mi a faszt csináltok?
Megőrültetek?
Tényleg bűnös. Szereted, ha megkorbácsolnak, mi?
Férfinak születni gyógyíthatatlan betegség.
Megérdemelte az a köcsög.
Sok mindent kellett megtennünk vagy elszenvednünk,
hogy elnyerjük a többiek elismerését.
Hiába voltunk gyengék, erősnek kellett mutatnunk magunkat.
Mindennap bizonyítanunk kellett férfiasságunkat.
Ha sikerült, másnap kezdhettük elölről, újra bizonyítanunk kellett.
Ha egyszer is kudarcot vallottunk, örökre megbélyegeztek.
HOLNAP ÉJJELI HÁROMKOR AZ ÖRDÖG SZÉKÉNÉL
Nem szeretem a faszt.
Mondjad!
Mi van a lányokkal? Bejönnek, vagy nem?
Be, persze.
És mi tetszik bennük?
Ha ez túl nehéz, azt mondd, mit nem szeretsz a csávókban!
A testszőrt? Az arcszőrt?
- Hát… - Hagyjuk!
Majd én elmondom, mit nem szeretsz.
Nem szereted a faszt.
Nem szeretem a faszt.
Mondjad!
Nem szeretem
a faszt.
Mondjad!
Nem szeretem a faszt.
130 ÓRÁVAL A BŰNTÉNY ELŐTT
- Na! - Ne már!
Jaj, ne!
Gyerünk!
- Sziasztok, lányok! - Szia!
Merre mész?
Hazafelé. És ti?
El tudnál vinni? Lekéstük a villamost.
- Hova? - Montagnolába.
- Az hol van? - Montagnola.
Ismered a Grotta Perfetta utcát a Laurentinánál?
Az EUR felé.
- Az EUR felé? - Igen.
Az nincs közel.
Na gyertek!
- Kinyitnád? - Istenem!
Köszi.
Bocs.
Olyan, mint egy űrhajó.
Van benne erő, mi? Nemsokára repülő autókkal járunk.
Egyébként Donatella vagyok. Ő pedig Nadia.
Carlo vagyok.
Majd mondjátok ám, merre menjek!
- Csak a Colombo utcáig tudom az utat. - Jó.
Mit csinálsz? Dolgozol?
Nem, végzős vagyok a gimiben.
Akkor hogyhogy van kocsid?
Apámé, csak oda szokta adni.
És ti? Mit csináltatok a városban?
Moziban voltunk.
Megnéztük a The Rocky Horror Picture Show-t.
- Én még nem láttam. - Nagyon durva!
És nálatok nem játsszák?
Miért? Ilyen nagy gondot okoz, hogy hazadobj minket?
Nem, dehogy, csak kíváncsiságból kérdeztem.
- Csak viccelek. - Ja.
Egy fotós barátunk itt lakik a közelben. Lehet, hogy tud nekünk munkát intézni.
Mivel foglalkoztok?
Modellek vagyunk.
Vagyis reméljük, azok leszünk.
Értem. Biztos be fogtok futni.
- Kérhetek egy cigit? - Persze.
Köszönöm.
- Voilà. - Cuki vagy.
- Betehetem? - Persze.
- Szereted Battistit? - Igen.
Ha arra vágysz, hogy az életed Fényesebb és illatosabb legyen
Szedd össze a bátorságod Ne legyen semmi kifogásod
Azt hiszed, a bölcsességed megmenthet De az akadályozza meg, hogy cselekedj
Meg kell másznod a hegyet Hogy beragyoghassa a nap a lelkedet
Te nem énekelsz?
Miért nem vágysz a kék végtelenre És a fényre ?
Miért nem tartasz velem ?
Csak szállnánk a hagyományok körül
Ahogy a galamb repked a hőlégballon körül
Majd a csőrét belemélyesztve
Kilyukasztja, hogy lesüllyedjen a mélybe A mélybe, a mélybe
Mi egyre feljebb repülünk, egyre feljebb
Elsiklunk a kinyújtott karok erdeje felett
Egy mosoly, aminek nincs már arca
És nincsen már kora
Kösz még egyszer. Majd hívj!
Oké, persze.
Köszönjük!
- Sziasztok! - Szia!
Szia!
Kincsem. Szia!
Aludj szépen!
Betakarlak. Így, ni.
Jó éjt, Giaele!
Anyu, és mi lesz az imával?
Mondd csak!
Drága Jézusunk, védd meg Liát, anyát, apát,
Gioacchinót, Ezechielét és Elisabettát,
Rachelét és Tobiát!
Jól van, kincsem. Ügyes vagy.
Most már aludj!
Mindig kockázatos elfogadni egy meghívást.
De ha visszautasítod, nem vagy igazi férfi.
Ezért éreztem megtiszteltetésnek, hogy meghívtak az Ördög Székéhez.
Az volt a titkunk, hogy kiéltük az agresszivitásunkat.
Hogy ne feszítsen szét.
De nem eshettünk túlzásba, nehogy a végén fasisztákká váljunk.
Hol voltál? Egy órája várunk.
Találkoztam két csajjal. Hazavittem őket.
- Miért nem hoztad el őket? - Haza akartak menni.
Haza? Hova?
- Messze laknak. - Hol?
Montagnolában.
Leereszkedett a pórnép közé.
Szóval kurvázni mentél!
Azt te szoktál. Én tudom, hogy kell bánni a lányokkal.
Az ilyeneket bárki felszedi. Még beszélni sem tudnak.
Én nem is beszélni akarok. Mutass be nekik!
Mintha meglenne a számuk.
- Mi a faszról beszélsz? - Ezt nézd!
- Tessék! - Ezt nézzétek!
- Itt van a tenyeremen. - Az igen!
- Bízzátok csak a mesterre! - A tenyerére írták.
Akkor hívd fel őket!
Gyerünk!
- Hívd fel az új barátaidat! - Rajta!
Mi voltunk az első generáció gyakorlatilag korlátlan szabadsággal.
Úgy tűnt, biztos családi háttérrel rendelkezünk,
pedig ingatag volt minden.
Edo!
- Tudnál segíteni a házival? - Nem, Pók, nem…
Nem voltak jelen az apáink.
Póknak nem is volt apja. Senki nem látta.
Senki nem tudott róla semmit.
De senki nem merte megkérdezni tőle, hol van.
Három körül jó lesz? Vagy fél négy?
Negyed négy?
Legyen fél négy!
„E profundam.”
Határozói eset?
Határozói eset? Az.
Egy pillanat.
Nem, tárgyeset.
- Tárgyeset? - Aha.
Oké.
Gyönyörű, mi? Színésznő volt, mielőtt megszülettem.
Nagyon ügyes volt.
Anya!
- Miért hívod ide? - Bemutatlak neki.
- Ne már! - Anya!
Anya!
Mit óbégatsz?
Be akarom mutatni Edoardót.
- Szia! - Jó napot!
Köszönöm, hogy segítesz a fiamnak tanulni.
Semmiség, nem…
- Tényleg nagy segítség. - Uzsonnát!
Így kell kérni?
Mert hogy kellene kérnem?
Nem tudom. Nézd meg Edoardo barátodat!
Úgy néz ki, mint aki az anyját nyaggatja mindenért?
Sose tanulom meg.
Úgy biztos nem, ha el se kezded.
Haladjunk, mert elkések!
- Csak írd! - Jó, köszi.
„A halál minden…”
„A halál…”
„…veszélye…”
„…minden veszélye”?
3 HÓNAPPAL A BŰNTÉNY ELŐTT
A csótányok 320 millió éve élnek a Földön.
Gyorsak.
És nehéz őket megölni.
Van egy külső vázrendszerük, ami nagyon kemény,
ugyanakkor rugalmas.
A testük képes mutálódni.
Változni.
És minden, ami változást okoz, erőszakos.
Az erőszakos változások egyszerre pusztítanak és teremtenek.
Látod?
Pontosan itt kellene megölnöm. Itt, a mellkasán.
Akkor meghalna.
Az lenne a legegyszerűbb.
Akár az embereknél.
Felesleges arra pazarolni az időt, hogy kitaláld, hogy ölj meg valakit.
Felesleges túlgondolni.
Persze,
szörnyű lehet úgy meghalni, hogy mellkason szúrnak.
Maci!
Siess!
- Viszlát jövő héten! - Gyere!
- Köszönöm. - Viszlát!
- Nem maradsz? - Mennem kell.
- Jól van. - Köszönöm.
Akkor világossá vált,
hogy amiért az egyikük őrült, a másikuk is furcsa lett.
Arbus nem volt erőszakos.
Mégis a halál megszállottja volt.
Még ha Arbus családja vonzódott is a gonoszhoz,
talán Golgota professzornak igaza volt.
Talán csak úgy lehetünk emberek, ha megtapasztaljuk a gonoszságot.
Szia!
- Szia! - Monica vagyok.
Emlékszel? Tavaly nyáron találkoztunk Circeóban.
Ó, igen, Monica. Bocs.
Mit csinálsz?
Épp hazafelé megyek.
Nem hívtál fel.
Mert elvesztettem a számodat, és…
Semmi baj. Újra megadom.
Felírom ide, hogy ne veszítsd el megint.
Szia!
Bár egyikünk sem vallotta be,
mind nagyon féltünk a szextől.
Ismeretlen terep volt. Vonzódtunk hozzá, bár nem értettük, miért.
Volt, akinek a szabadságot jelentette.
Volt, akinek a pusztítást.
Anya, ő az egyik osztálytársam, Stefano Jervi.
Jó estét, asszonyom!
Szia, anya!
Nem hoztál ajándékot?
- Közösen adjuk D'Aveniával. - Mit adtok?
Benazza!
Mi a pálya?
- Jó kis buli. - Az.
Veled mehetek?
Mi van?
Csak most az egyszer.
- Elhoztad az öcsédet? - Tetszem?
Igyunk valamit! Gyerünk!
Mi a helyzet?
Kiengedték Andreát.
- Baszki, végre! Hol van? - Benézett az előbb.
Hazament.
Kemény volt, de ő kitartott.
- Ja. - Nem könnyű.
Na, menjünk bulizni!
Ja, menjünk!
Ünnepelnünk kell!
Andreára!
Gioacchinóra!
Boldog szülinapot!
Kösz, kösz mindenkinek.
- Gioacchinóra! - Kösz.
Kurvára elegem van.
Gioacchinóra!
- Gioacchinóra! - Boldog szülinapot!
Készen áll a különleges fogásunkra?
Spagetti kagylóval, uram!
Igazi bolond vagy, Pók. Hagyd abba!
Kér még egy kis bort?
Várjanak, a monsieur-nek kell még egy kis bor.
Most már elég!
Azt nem tudom, mit jelent.
- Látom, befejezte. Szabad? - Hagyd már abba!
Gioacchino!
Szia, Sara!
Ez meg ki?
Egy lány, akit ismerek.
Miért nem köszönt vissza?
Nem tudom. Nem ismert meg.
- Gyere velem! - Hova?
- Gyere! - De hova?
Gyere velem!
Elnézést!
Ismered az öcsémet, Salvatorét?
Ó, igen. Szia!
Ennyi? Ez minden?
Mármint?
Kedves srác, nem? Igyatok meg valamit!
Haza kell mennem.
Majd hazamész, ha azt mondom.
Tényleg bejön?
Hova mész?
Nézz rám!
Szerinted nem találunk más pinát?
Szerinted túl menő vagy hozzá?
Kérlek, hagyd abba!
Most már könyörögsz.
Menj!
Mert ő egy igazi jó srác
Mindenki tudja jól
Fújd el!
- Láttad? - Nem. Mit?
- Az Curzio testvér volt. - Mi? Hol?
2 HÓNAPPAL A BŰNTÉNY ELŐTT
Mielőtt elkezdjük az órát, kiosztom az esszéiteket.
Albinati.
Köszönöm.
Arbus.
Korrekt esszé, kiváló a megfogalmazás.
De üres.
Hiányzik belőle a szenvedély, az érzelmek, a személyes értelmezés.
Milyen személyes értelmezést írhatnék
egy irodalomról szóló esszébe?
Tudom, hogy négyes átlagot kell elérned,
de ez az esszé csak hármast érdemel.
Benazza.
„A történelem legnagyobb embere
Adolf Hitler volt.”
Professzor úr!
Mindig a szocializmusról beszél.
A demokráciáról.
De megtiltja, hogy bizonyos történelmi személyekről írjunk esszét.
Ez demokratikus?
Demokratikus?
Miért, Adolf Hitler demokrata volt?
Ülj le!
És hallgass!
Próbáljátok értelmezni, amit olvastok!
És használjátok a fejeteket!
Gondolkozz, Benazza!
Gondolkozz!
Srácok. Sziasztok!
Jól, és ti?
Na megyek. Majd találkozunk.
Szia!
Szia, hogy vagy?
- Jól. És te? - Én is.
Majd beszélünk.
Segítsünk?
Hiányzik egy csavar.
Egy csavar?
- Szóljak apádnak? - Nem kell. Megoldom.
Látom, hogy próbálkozol.
- De úgy tűnik, nem megy, és… - Ne…
Azt hiszem, a végzetünk irányítja az életünket.
Nagyon aggasztott Leda végzete.
Ha valaki bánt,
mérhetetlenül hálásak vagyunk neki, ha abbahagyja.
Szólj apának! Ő majd segít begyújtani.
Ez megmagyarázza, miért maradnak egyes nők a bántalmazó férjükkel.
A béke pillanataiban még jobban szeretik férjüket,
mivel olyan nagylelkűek, hogy átmenetileg nem bántalmazzák őket.
Apa!
- Rád várunk. - Jó.
Mindjárt megyek.
Begyújthatom a grillsütőt?
Igen, szerelmem.
70 ÓRÁVAL A BŰNTÉNY ELŐTT
- Szia, Donatella! - Szia!
- Szia! Gianni. - Szia!
- Angelo!
Szia! Donatella.
- Nadia? - Sajnos nem tudott eljönni.
El kellett vinnie a húgát a vidámparkba.
Értem.
Ő Rosaria.
Bocs, telefonálnom kell.
- Menj csak! - Rögtön jövök.
Oké, persze.
Mit szabad a hölgyeknek?
Amit ti is isztok.
Régóta vagytok barátok?
- Szinte már tesók vagyunk. - Értem.
- És ti? - Szomszédok vagyunk.
A környéken laktok?
Nagyjából.
Hozhatok valamit?
Mi van? Már fél órája leléptél.
Csak nem akarok velük lógni.
Leesett.
Carlóként mutatkoztál be.
Csak menj bele a játékba, jó? Megtennéd?
Attól függ, hol néznénk.
Időre kell hazaérnetek?
- Benne vagy, Rosa? - Na? Jöttök?
Aha.
Na? Mi az?
Azt beszéltük, hogy hétfőn moziba megyünk.
Nadia is jön, ugye?
Gondolom, igen.
Van kedved jönni?
Aha, mehetünk.
Tökéletes.
Akkor benne vagy?
- Naná. - Igen.
Jól van.
Ez meg mi?
Hol van apa?
LUDOVICO ARBUS PROFESSZOR ÚR LEVELE
HOMOSZEXUÁLIS VAGYOK, NEM TUDOK TOVÁBB HAZUDNI
Elment.
Rájött, hogy a férfiakat szereti.
Nem tudtad?
Szia!
Honnan tudtad, hol lakom?
Követtél?
Bocs a múltkoriért. Siettem.
Semmi baj.
Feljössz? Nincs itthon senki.
Oké.
Menjünk!
Ugye milyen jó lenne, ha nem is létezne a szexualitás?
Mennyivel könnyebb lenne, ha megszűnne a nyomás.
Néha egy kis botlás hatalmas bajhoz vezethet.
A bűn legigazságtalanabb következménye,
hogy a bűnösöket és az ártatlanokat is bemocskolja.
- Kérem az ujjad. - És képzeld el, hogy…
- Anya! - Igen?
Emlékszel, mikor régen azt álmodtam, hogy leszúrom Jézust egy vasvillával?
- Miről beszélsz? - Igen, remegtem, mikor felébredtem.
Úgy rángatózott, mint egy gyík.
Nem, nem emlékszem erre a történetre, de szörnyen hangzik.
Hahó!
Ezt nézd!
Ezt anyának szedtem.
Mutasd!
Gyönyörűek. A festményedhez?
- Igen. - Gyönyörűek!
Sziasztok!
- Várj, segítünk! Gyere! - Jaj! Ne!
- Mi történt? - Jaj!
Nyugodj meg, anya!
- Segítünk. - Jól vagy?
Igen. Várj!
- Mi történt? - Ne!
- Jaj! - Nyugodj meg, jó? Gyere!
Giaele!
Mit csináltál?
Nyisd ki a szád!
Gioacchino!
Gioacchino, gyere!
Mi az?
Giaele, köpd ki!
- Mi az? Mi történt? - Megevett egy bogyót.
Megevett egy bogyót?
- Nézz rám! - Köpd ki!
Kérlek, köpd ki! Hívj segítséget!
- Köpd ki! - Apa!
Itt vagyok!
Gyere gyorsan, Giaele rosszul van! Siess!
Giaele!
Kérlek, csinálj valamit!
Giaele, kincsem!
- Jaj! - Hívj valakit!
- Jó. - Mi történt?
Kincsem!
Kincsem, lélegezz! Lélegezz!
Lélegezz, kincsem! Gyerünk!
Gyerünk! Lélegezz!
Lélegezz, kincsem!
- Giaele! - Kincsem!
Szólalj meg, szívem!
Szívem!
Szólalj meg, szívem! Szólalj meg!
Szívem, szólalj meg! Szólalj meg!
Giaele.
Giaele?
Szívem!
Giaele, szólalj meg!
Szólalj meg, szívem!
Szólalj meg, szívem…
Szívem, életem, ne!
Giaele!
Miért?
Itt voltam.
Szívem!
Szólalj meg!
- Jó reggelt, Curzio testvér! - Szia, Albinati!
Sikerült, ugye?
Kitűnő lettél.
Igen. Jövőre találkozunk.
Nem hinném.
A kishúga halála után sok minden megváltozott Gioacchino családjában.
Évekkel később találkoztam vele.
Pszichiáter lett. Kezelte Benazzát, aki végül öngyilkos lett.
Kíméletlen diagnózisokat állított fel a többiekről,
amelyek megmagyarázták viselkedésüket.
Chiodi szadista volt. D'Avenia mazochista.
Aztán Jerviről mesélt.
Meghalt.
Terrorista támadásra készült, mikor felrobbantotta magát.
Mi az, Salvatore?
Min tépelődsz? Hiszen meglettek a vizsgáid.
Biztos szerelmes.
Nem vagyok szerelmes.
Elmegyek.
Hova?
Egy buliba. És nem, nem maradok ki sokáig.
Hé! Te is bulizni mész, nem?
- De. - Akkor siess!
Már indulok.
36 ÓRÁVAL A BŰNTÉNY ELŐTT
- Sziasztok! - Sziasztok!
- Csak ketten vagytok?
Nadia nem tudott eljönni.
- Jobb is, így párban vagyunk. - És Carlo?
Tanulnia kell.
De azt mondta, beugorhatunk hozzá a villájába.
- A villájába? - A tengernél.
De hol?
Egy gyönyörű helyen.
- Mit szólsz? - Nem tudom, időre kell hazamennem.
Nincs messze. Maximum egy óra az út.
Nekem is haza kell érnem vacsorára…
Jó, de egy óra az út oda, aztán egy óra vissza…
Akkor moziba menjünk?
Tök jó lenne. Megnézhetnénk a naplementét.
- Mit szólsz? - Na!
- Na jó. - Gyerünk!
- De ne maradjunk sokáig! - Persze. Nyugi!
- Köszönöm. Így. - Nincs mit.
- Jól van. - Köszi.
Szia, Leda!
Itt van a tesód?
Senki sincs otthon. Egyedül vagyok.
Mikor jön haza? Gratulálni akartam a vizsgájához.
Ő az első, aki két évet végzett el egyszerre.
Itt megvárhatod, ha akarod.
Feküdj ide!
Sokszor álmodtam arról, hogy kettesben lehetek vele.
És hirtelen megtörtént.
Kicsit furcsa volt.
Egy gyengéd, röhejes érzés járt át,
ami azóta is végigkíséri a szerelmi kalandjaimat,
amiket mindig bizarrnak és beteljesületlennek érzek.
Talán épp ezért emlékszem rájuk olyan jól.
Edo!
Szia!
- Mi ez? - Meghívó egy circeói buliba.
Akkor láttam utoljára Ledát.
Szia!
Itt is van. Köszönök neki.
Leda, mi történt?
- Segíthetek? - Ne keveredj bele!
Nézz magadra! Még kölyök vagy.
Carlo biztos úszni ment. Gyertek!
Tessék!
- Köszönöm. - Köszönöm.
Várjatok! Gyorsan leparkolom a kocsit.
Istenem!
Még sosem láttam ilyen házat.
Halló? Jó reggelt!
Beszélhetnék Monicával?
Én vagyok az.
Jó reggelt! Dr. Edoardo Albinati asszisztense vagyok.
Ismeri az urat?
Albinati úr meg szeretné hívni önt egy buliba Circeóba.
A megismerkedésük apropójából választotta a helyszínt.
Számíthatunk a részvételére?
- Ott van Edoardo? - Add ide!
Igen. Máris kapcsolom.
Hívását átirányítjuk Edoardo Albinati úrnak.
Szia, Monica!
Ez ki volt?
Az egyik barátom.
Vicces srác.
Figyelj, elérte a célját.
Mert?
Mert randizni megyünk, nem?
Az asszisztensem is velem tart.
Legyen! Mi a terv?
- Az jó, ha egy óra múlva felveszünk? - Aha.
- Tuti lesz kocsid? - Persze.
Pók…
Pók!
Légyszi, viselkedj!
- Jó. Bocs. - Ne szórakozz!
Korán van még.
Nem megyünk el hozzám a buli előtt?
Csodálatos ez a ház.
Az.
- Kösz. - Nincs mit.
- Egészségedre! - Neked is.
Csodálatos vagy.
Becsíptem.
Edo!
Még sosem voltam lánnyal.
Láttad Erikát?
Hogy néz rám? Hogy ér hozzám?
Ne már!
Ne fogdoss már!
- Csak jót nevet rajtad. - Na!
- Igen? Ennyi? - Igen.
- Ne már, Pók! Na! Idegesítő vagy. - És még?
Ennyi.
Ez bőven elég.
Bőven elég?
Na, ne szívass!
Biztos van még valami.
- Na! - De nincs más.
Nyugodj már le!
- Mit csináljak? - Semmit.
Semmit, Pók. Érted?
Ne csinálj semmit!
Majd meglátjuk.
Mit csináljunk?
Gyere!
Várj, ne így! Várj!
Várj!
Monica.
Totál őrült vagy.
Ideje indulni.
Mi történt?
Haza kell mennem.
Nem ment. Haza akarok menni.
Pók! Hova mész?
Sajnálom.
Azon a nyáron megértettük, hogy nem szabadulhatunk meg a hibáinktól,
mert az iskolánkban és az otthonunkban gyökereztek.
Feltűnőek voltak, mégsem látta őket senki. Senki sem mert róluk beszélni.
Fenn akarták tartani a látszatot, hogy ártatlanok vagyunk.
Aztán egy nap a züllött srácok hirtelen kegyetlen gyilkosokká váltak.
Későre jár.
Bocsi, mikor ér haza Carlo?
- Nem érzitek jól magatokat? - De, csak haza kellene indulnunk.
Igen.
Nem mentek sehova.
Mit akarsz azzal?
Mi ez az egész?
- Gyere velem! - Nem.
- Gyere velem! - Gyerünk!
Gyerünk!
Fel a lépcsőn!
- Ti rohadt… - Befelé!
Mit akartok tőlünk?
Engedj el!
Ha sikítoztok, szétverlek.
Nyissátok ki!
Kérlek, nyissátok ki!
Haza kell mennem.
Siess vissza, jó?
És hívd fel a szüleimet!
Nyissátok ki!
- Haza akarok menni! - Engedjetek ki!
Engedjetek ki!
Sajnálom a múltkorit.
A bátyám viselkedését.
Csak bocsánatot akartam kérni.
Bocsánat, defektet kaptam. Nem tudtam szólni.
Ülj le!
Telefonálhatok egyet?
- De gyorsan! - Köszönöm.
Jó estét, asszonyom! Itt Guido.
Azért telefonálok, mert Angelo megkért, hogy szóljak, hogy ma nem megy haza.
Nem hülye a többi vállalkozó.
Igen, Gianlucával van.
Kinéznek reggel az amerikai piacra.
Köszönöm, viszhall!
De hosszú távon visszaüthet a dolog.
Az egész országra.
Ez a legbiztonságosabb befektetés.
Persze, keveset kamatozik, de…
Igen, tudom.
Akkor mondd meg neki! Győzd meg!
Ez a gyerekek érdeke is.
Ez az ő pénzük is.
Hogyne.
Mi a baj?
Nem vagy éhes?
Hova viszel?
Donatella!
Ne!
Te jössz.
Gyerünk! Gyere!
Indulj!
Ez az. Jó kislány.
Gyere! Ne félj!
Vetkőzz!
Rajta!
Vetkőzz!
Jó kislány.
Utána elengedsz minket?
Igen, el.
Sosem maradtunk ki ilyen sokáig.
Mit mondunk majd a szüleinknek?
Iparkodj!
Kérlek, vigyél haza, hogy ne aggódjanak!
Vetkőzz!
Nem mondunk nekik semmit.
A bugyit is!
Kérlek, ne!
Könyörgöm!
Gyerünk! Aztán meglátjuk.
Donatella!
Hallottad?
- Mit? - Itt egy kocsi.
Segítség!
- Fogva tartanak minket! - Nyissák ki!
Segítség!
- Segítsen! - Segítség!
- Segítsen! - Nyissa ki!
Segítség!
Mi a faszt csináltok?
- Kussolj, vagy szétverlek! Világos? - Igen.
Itt tartottuk fogva Bulgarit. Azt hiszitek, kibaszhattok velünk?
- Ne! - Elég!
- Kussolj! - Jacques mindjárt ideér.
A Marsigliesi feje. Ő raboltatott el.
- Ez az ő villája. - Elég!
Gyerünk!
Haza akarok menni.
A faszom kivan ezekkel.
Felhívom Andreát.
Ő Jacques.
Sziasztok!
Köszönj neki!
Angelo!
Nem szabad így bánnod vele.
Ugye?
Hé!
Szia!
Ne kényszeríts, hogy lefeküdjek veled!
Már nem bírjuk.
Nyugodj meg!
Semmire sem kényszerítelek.
Vigyél haza minket!
Kérlek!
Valahogy hazajuttatunk, jó?
Rendben?
De nem mondhatjátok el senkinek, ami történt.
Értetted?
- Világos? - Esküszöm.
Jó.
És te?
Szia!
Velem jössz? Gyere, ne félj!
Gyere!
Menjünk!
Ne, kérlek!
Na, nyugalom!
Engedj el, kérlek!
Ne!
Mi ez?
Elalszol tőle.
Ne! Kérlek, ne!
- Kérlek! - Ne mozogj, vagy tovább tart. Ne mozogj!
Olyan nehéz volt?
Ezek már nem jók semmire.
Eddig sem voltak jók semmire.
Ez nem igaz.
Még csak be se jönnek.
Ez a kettő?
Nem hat a cucc. Nem dől ki.
- Párnával próbáltad? - Nem.
Ez jó lesz szerinted?
- Indulj! - Nem!
Mozgás!
Mit csinálnak vele?
Csinálj valamit, kérlek!
Kérlek!
- Mehetek? - Ja, te jössz.
- Add a karod! - Elég!
- Így. - Elég!
Nézd, mit tett a barátnőd!
Itt. És itt.
Most már elegem van.
Ha nem alszol el, kiütlek egy karatemozdulattal.
Kérlek, ne!
De, így lesz.
Mert elfogyott a türelmem.
Mit választasz? A karateütést,
vagy hogy fejbe verlek a pisztoly markolatával?
Mit választasz? A karateütést,
vagy hogy fejbe verlek a pisztoly markolatával?
A karateütést.
Halló?
- Megölnek. - Ribanc!
Kérem!
Mit képzelsz?
Betegyük őket a csomagtartóba?
Aha.
Gyerünk!
Csavarjátok egy pokrócba!
Ez nem nagyon akart kipurcanni, mi?
Andrea!
Mondtam, hogy ne hívj így.
Mit csináljunk velük?
Nem tudom.
Intézzétek el őket! Én rendbe szedem a házat.
Telefonálok egyet.
Megkérem Gianlucát, hogy szóljon a szüleinknek.
Nézd, hogy alszanak!
Értem, Gianluca, de hol van a fiam?
Angelónál?
Azt mondta, Maurizióhoz megy.
Az utolsó pillanatban.
Jó, rendben. Köszönöm.
Ki hívott?
Gianluca.
Jönnek haza, minden oké.
Megmondtam, ugye?
Húsdarabok voltak, és azok is maradtak.
Csak a barátságunk menthet meg minket.
A testvériségünk.
A halál barátai, barátok a halálban.
A halál barátai, barátok a halálban. Bassza meg!
Mikor jönnek a többiek?
Egy óra múlva.
- Együnk egy pizzát! - Nem lehet. Haza kell mennem.
Haza? Mit csináljak itt egyedül egy órát?
Fingom sincs. Amúgy is csak később találkozunk.
Úgy nyugodtan elintézhetjük őket.
Jó, de mikor?
Háromkor. Oké?
Tessék, Angelo.
Itt a kocsikulcs meg a bejárati ajtó kulcsa.
Így észrevétlenül bejöhetsz. Jó?
Később találkozunk.
Rosa!
Rosaria!
Elmentek.
Rosaria!
Elmentek.
Rosaria!
Elmentek.
Rosaria!
Ébredj!
Kérlek, ébredj fel!
Kérlek, Rosa!
Kérlek!
Segítség! Itt vagyok.
Itt vagyunk.
Kérem, nyissák ki!
Különben visszajönnek. Kérem!
Jó estét! Mi történt?
A nyilvántartásunk szerint ön a tulajdonosa egy fehér Fiat 127-nek.
Ellopták?
Nem, a közelben parkol.
Csak ön használja?
Nem, a fiam is. Miért?
- És ő most hol van? - Alszik a szobájában.
Ezt ellenőriznünk kell.
Egy pillanat.
Mi az, Raffaele?
Feküdj vissza!
Megvallom a mindenható Istennek, és nektek, fivéreim és nővéreim,
hogy sokat vétkeztem
gondolattal, szóval, cselekedettel
és mulasztással.
Mindenható Isten, könyörülj rajtunk!
Bocsásd meg bűneinket!
Néhányan azonnal reagáltak az eseményekre.
Mintha a harag, amit magukban hordoztak, ki akart volna törni.
Jézus, te, aki a bűnösök vigasztalására jöttél…
Nem mentem vissza a régi iskolámba.
Eljöttem az utolsó évben.
A gyilkosság után megváltozott a nyugodt környékünk.
Az emberek gyanakvók lettek.
Nem érezték magukat biztonságban.
A TUDOMÁNY MEGVILÁGOSÍTJA AZ ELMÉT
Az anyák gyermekeiket fürkészték otthon, hátha szörnyeteg lakozik bennük.
Ez egy darabig így ment. Az emberek rájöttek,
hogy ha a szőnyeg alá söprik a port, akkor az idővel felhalmozódik.
Aztán szép lassan
minden visszatért a régi kerékvágásba.
A circeói gyilkosság idején
a nemi erőszakot nem személy elleni bűncselekménynek,
hanem a közerkölcs megsértésének tekintették.
Rosaria L. meggyilkolásának és Donatella C. megkínzásának ügye
1996-ban zárult le az olasz jog változásával,
mikor a nemi erőszakot
személy ellen elkövetett bűncselekménnyé minősítették.
A kegyetlenkedések három elkövetőjét életfogytiglani börtönbüntetésre ítélték.
Angelo Izzo – Jó magaviseletért 2005-ben feltételesen szabadlábra helyezték,
és megölt két másik nőt.
Andrea Ghira – 1994-ben halt meg Marokkóban,
miután sikerült megszöknie, és egész életében bujdosott.
Gianni Guido – Enyhítették a büntetését, így 2009 óta szabadlábon van.
Donatella Colasanti 2005-ben, mindössze 47 évesen hunyt el.
A feliratot fordította: Bednárik Henriett