Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASERAD PÅ BOKEN "DEN KATOLSKA SKOLAN" AV E. ALBINATI-PUBLICIST: RIZZOLI
Släpp ut oss! Snälla!
Snälla, gå inte.
De kommer snart tillbaka.
Snälla.
SEX MÅNADER INNAN HÄNDELSEN
Jag vet inte när det började…
Uppställning! -…men historien handlade om oss alla.
Raka ryggar!
Vår utbildning, vårt grannskap, vår skola.
Efteråt blev inget sig likt igen.
Ett, två!
Låt mig höra er.
Ett, två!
Jag gick näst sista året på en privat gymnasieskola
som betalades månadsvis.
Det var en pojkskola och alla kom från samma medelklassområde i Rom.
Vi var rätt bortskämda.
En av mina klasskamrater hette Salvatore, hans bror Angelo var ett år äldre.
Visa mig er styrka!
Och sen var det Picchiatello, han var väldigt konstig.
Hans mamma var skådis, alla fantiserade om henne.
Gioacchino Rummo.
Kanske den enda som trodde på de kristna värderingar prästerna lärde ut.
Förutom broder Curzio som aldrig betedde sig som en präst.
Spring på stället!
Ett, två!
Arbus, det där liknar spasmer, inte gymnastik!
Vart ska du? Kom igen!
Ett, två!
Året var 1975 och våld var en del av vår vardag.
Vad hände, Pik?
Romoli.
Han exploderade framför rektorn.
-Det är sant! -Väx upp! Ska du aldrig bli en man?
D'Avenia.
Låt mig gissa, du såg ingenting precis som alla andra?
En av dina vänner attackeras på gården och ingen har sett något.
Okej.
Då kan du gå igen.
Romoli störde ingen.
När det ringde in gick de äldre killarna emot honom.
De omringade honom så ingen kunde se vad de gjorde.
Först gav de honom några örfilar.
Sen tog en tag i hans skjorta och drog.
-Var det så hans glasögon trillade av? -Nej.
-De tog sönder dem med flit. -Okej.
Och vem var det?
-Nej. Fråga Jervi. Det var han som… -Lugn.
Berätta nu.
Guido. Din far är inne hos rektorn.
De är unga, men de måste förstå att vi har regler.
Dina föräldrar skickade dig till den här skolan
eftersom de uppenbarligen vill se till att du befinner dig på en trygg plats.
En plats där du är skyddad från omoraliska drifter som…
Ursäkta mig, rektorn.
Har ni redan börjat ta emot donationer inför påsken, eller…
Inte än, men…
Bara säg till.
Nu går vi. Vi ska inte störa mer. Tack.
Gianni, be vaktmästaren hämta Jervi.
Vad är det med dig?
Vad har jag sagt?
Nå?
Du fick mig att verka svag.
Kom hit. Vad har jag sagt?
Våga inte göra om det!
-Du gör aldrig om det igen! -Jag förstår, förlåt.
Du fick mig att verka svag.
Så jävla svag.
Nu kommer saker förändras.
Våra liv var fulla av regler.
Ibland straffades vi när vi bröt mot dem, ibland hände inget alls.
Vi undrade om reglerna hade fastställts slumpmässigt.
När du fyller sex lämnar du familjens famn och börjar skolan.
En annan sorts famn.
I skolan kommer du att få välja mellan att trycka ner eller att bli nedtryckt.
Ge tillbaka dem, Rachele!
-Sluta! -Du stjäl alltid från mig.
-Jag tänker säga till mamma. -Sluta!
-Nej! -Mamma, Rachele stal mina skor.
-Sluta ljuga. -Jag bryr mig inte. Lös det själva.
Elisabetta, kan du stänga av ugnen?
-Jag är snart klar. -Okej.
Toby. Kom igen, följ med dem.
Och?
Jag förstår inte, de fick inget straff.
Inga konsekvenser alls. De måste bara köpa ett par nya glasögon.
Det är allt.
Vad tycker du de skulle gjort?
Förnedrat dem? Suspenderat dem?
Hur hjälpte den mänskliga rättvisan Herren?
De agerade på sitt hat och törstade efter hämnd.
Ondska föder ondska.
Gioacchinos kamraters beteende måste förstås och förlåtas.
Annars bildas en evig ond cirkel.
Ursäkta, pappa.
Brukar inte du säga att förlåtelse bara ska beviljas efter bekännelse?
Jo. Men jag brukar också säga att man inte kan räkna med perfektion.
Nej, tack.
-Och att man ska undvika fördomar. -Nu avslutar vi diskussionen.
Flickor, bra jobbat. Giaele, maten är klar.
I Faderns, Sonens och den helige Andes namn.
Jag har inte lust.
Varför inte?
För att jag har ägglossning.
Och jag vill inte bli gravid igen.
Varför inte?
Det är jag som måste bära det.
Vi har redan diskuterat det här. Snälla.
Hej! Vilket hår!
-Vi fick honom inför alla. -Glasögonen…
Avbrutna! Imorgon är de tejpade.
-Hur gick det med pappa? -Som vanligt.
Han var inte glad, men han slutade till sist.
Han sa att jag har utegångsförbud.
Du då, Giampie?
Inte ett ord.
-På riktigt? -Som alltid.
-Din farfar byggde skolan. -Precis.
Och pappa ger dem pengar varje år, så rektorn kan bara hålla käften.
De kan dra åt helvete.
-Bra sagt, Angelo! -Dags för en drink?
-Ja. -Okej.
Angelo.
-Andrea ska friges. -Va?
Jag fick precis veta. Det blir snart.
-Ska vi stanna här? -Vad ska vi annars göra?
Jag vet inte. Vi kan väl hitta på något, vi gör…
Jag tror faktiskt att jag har en idé.
Stoppa in den!
Angelo?
-Vad? -Var har du varit?
Var tror du? Ute med mina kompisar.
-Varför gör du mig så orolig? -Varför oroar du dig? Jag är ju hemma.
Nu lägger vi oss.
Jag vet att du är vaken.
-Gianni berättade vad som hände i skolan. -Vad sa han?
Att de frågade ut dig.
Ja. Vi fick stanna kvar för rektorn ville veta vem som gjort det.
-Berättade du? -Nej.
Säkert?
Bra jobbat. Du är ingen förrädare.
Bli aldrig en tjallare.
-Förstår du? -Ja.
Vad sa jag?
Bli aldrig en tjallare.
Har du fler synder att bekänna?
-Jag ljuger ofta. -Det är illa.
Att ljuga är en allvarlig synd.
Vad för slags lögner?
Alla möjliga.
För att accepteras av andra.
Jag låtsas ha samma intressen och att jag tycker likadant.
Jag vill inte ljuga. Det gör bara allt värre.
Det gör att jag känner mig ensam. Det verkar nog som att jag gillar alla.
Och kommer överens med alla.
Men egentligen trivs jag inte med någon.
Jag kan aldrig vara mig själv.
Berättade du verkligen att du inte tror på Gud?
Tänk om han anmäler dig?
Jag tänker ändå hoppa av.
Jag lär mig inget, litar inte på lärarna.
De borde veta, men de vet inte ens att de inte vet. De bara antar.
Deras auktoritet är helt oförtjänt.
Vem litar du på?
På dig.
Du har valt fel person.
…reducerad till en enkel kvadratisk ekvation
som ni alla känner till, eller hur?
Vad är din plan?
När ni har löst ekvationen…
Jag tänker gå ut om ett år istället för två.
Då måste du få B i snitt i alla ämnen detta läsåret.
-Och klara alla nationella prov. -Jag vet.
-Arbus!
Eftersom du är så pratsam kan du väl komma hit och lösa ekvationen åt oss.
Kom igen.
Den här?
Ja.
Arbus.
Vi ansåg honom vara ett geni.
Han dyrkades men hölls därför också på avstånd.
Okej, Arbus. Du kan gå tillbaka till din plats.
Det bästa med Arbus var att han aldrig tvekade och aldrig gav upp.
Vi såg alla upp till Arbus.
Till Jervi också, men av andra skäl.
-Kristi kropp. -Amen.
Kristi kropp.
Mamma.
Vad?
-Varför kan inte jag ta nattvarden? -Det går inte.
Men varför?
Det bara är så. När du blir stor ska jag förklara.
-Kristi kropp. -Amen.
Låt oss be.
I vår Herre Jesu Kristi namn.
Amen.
-Gioacchino. -Ja?
Var är dina skolkamrater? Går inte de i kyrkan?
Jo, i skolan. När de måste.
Varför går deras barn då i en katolsk skola?
Kanske deras föräldrar jobbar.
Kanske. Men inte en enda av 20 pojkar, det är märkligt.
APOLLINAIRES SKAMLÖSA BERÄTTELSER
Mamma!
-Raring. -Såg du inte bilen?
Vad skulle jag göra utan dig?
-Är du okej? -Ja, det är ingen fara.
FEM MÅNADER INNAN HÄNDELSEN
Här skulle vi kunna bygga ett fint hus om vi får tillstånd. Eller hur?
Vi kan dela tomten. Ett till dig, ett till din bror.
Det låter bra.
Det kan fungera.
Titta.
Ruma!
Igen.
Du blir uppspelt.
Jag har sagt det förr, du måste vara iskall.
Du siktar.
Du skjuter.
Nu går vi.
De tre grundpelarna i vår utbildning var övertalning, hot och bestraffning.
Men de var mer som steg än pelare.
Om förklaringar och hot misslyckades, då bestraffades vi.
I vårt grannskap saknades antigen stora ambitioner helt,
eller manifesterade sig på ett katastrofalt vis.
Den underliggande moralen var att allt övergående var outhärdligt.
Och eftersom allt är övergående, blev allt outhärdligt.
Förutom i Arbus familj.
Godmorgon.
Hans far var lärare i matematisk logik på universitetet.
Han verkade mer intresserad av sina elever än av sina barn.
Okej.
Det liknar ert hus.
Pappa byggde det åt min syster.
Han var besatt av sin bågfil.
Kom nu.
Bonjour. Jag kommer med fika.
Mamma, snälla.
Monsieur.
-Hej. Mitt namn är Edoardo. -Hej, Edoardo.
Smakar det bra?
Min son är så disträ. Vad har du i ditt stora huvud?
Hemligheter?
Nej, du har inga hemligheter.
Du då, Edoardo? Har du några hemligheter?
Jag?
Ja, saker du inte berättar för din mamma. Berätta för mig.
Jag berättar nästan inget för henne.
Så…
Naturligtvis.
Vad studerar ni?
Kemi.
Eftersom vi redan är så bra på kemi, vad sägs om ett parti poker?
-Tiotusen. -Jag synar.
Jag lägger mig.
Två par.
Stege.
Lägg ner det där dumma svärdet innan du gör dig illa.
Men ser du inte hur bra jag är?
Jag är hungrig.
-Är du hungrig? -Jag är hungrig.
Be Fernanda. Jag har huvudvärk.
Fernanda?
Varför skriker du? Jag sa ju…
Fernanda!
Jag har huvudvärk.
Fernanda!
Kan du sluta bete dig som en pajas?
-Ja. Okej. -Gå nu.
Enzo!
Grabbar! Lugna ner er.
Förlåt, broder Curzio.
-Välkommen. -Tack.
Den till höger.
Denna är min. Varför får du tre sängar?
-Var hittade du den? -Gissa. Under sängen.
Under sängen?
Pik. Kolla.
-Undertill. -Där finns inget.
Klart där finns. Du måste bara leta.
Han är så dum.
-Vem? -Du.
-Jag? -Ja.
Så jag bad er komma hit denna morgon
eftersom jag vill att vi börjar vår diskussion framför denna målning.
Jag vill att ni berättar för mig,
helt ärligt,
vad ni ser i den.
Sätt igång. Vem som helst.
Tja, professorn,
jag ser några män som misshandlar Jesus.
Det är sex män som misshandlar Jesus.
Hur skulle du beskriva dessa sex män?
De är plågoandar.
Plågoandar.
Och vem är offret?
Tja, Jesus.
Är du säker?
Jag tycker att det verkar som att plågoandarna också är offer.
För den som skadar andra skadar också sig själv.
-Eller hur? -Ja.
Jag anser att de inte är de enda förövarna, utan Jesus också.
Han utnyttjar deras ondska för att visa sig bättre än dem.
För att verka perfekt.
Visar inte hans vilja till perfektion på arrogans?
Hur menar du?
Godhet är perfektion och Gud är perfektion.
Jag tror att ni borde börja fundera på
om det kanske är så att djävulen visar sig när vi gör det rätta.
När vi känner oss berusade av vår perfektion.
Så du säger att när vi gör det rätta gör vi som djävulen vill?
Därför är det ingen skillnad på helgonet och hans plågoandar?
Klart att det är skillnad. Jesus är också en man.
Han blev en man,
och som sådan delar han också vår ofullkomlighet.
För inuti honom finns ondskans frön.
När vi blir män ärver vi ondska.
Vi utövar ondska.
Vi faller offer för ondska.
För att falla offer för ondska, måste ju någon begå en ond handling.
Vad händer då?
-Håller du inte med, Gioacchino? -Jag vet inte, jag…
Jag tror att vi blir män genom att göra goda gärningar.
Du verkar säga att vi bara blir män genom att begå onda handlingar.
Jag förstår inte.
Så professor Golgota är förvirrad och pratar nonsens?
Kusten är klar. Kom nu.
-Vart ska ni? -Skynda dig. Vi drar.
-Jag? -Ja, kom igen.
Hej.
Vad gör ni?
Vi återskapar målningen vi såg tidigare.
Varför är jag här?
Du är huvudpersonen.
-Klä av dig. -Du är Jesus.
-Kom igen. -Skjortan?
-Ja. Visa bröstet, som han. -Av med kläderna.
Okej.
-Här? -Ner på knä.
-Kom igen.
Ner.
Aj!
Aj! Vad gör du?
Fegis!
Syndare.
-Det räcker! -Syndare.
Ja, nu räcker det.
Säg att du inte tror på något. Avsäg dig din gud, tjallare!
Avsäg dig din tro.
Stå still, D'Avenia. Avsäg dig din tro.
Vad fan håller ni på med?
Är ni helt galna?
Din syndare. Du gillar att bli piskad, inte sant?
-Att födas som man är en obotlig sjukdom. Bögen förtjänade det.
Du var tvungen att göra eller genomlida allt
för att bli godkänd av kamraterna.
Bevisa att du var stark, även om du var svag.
Att varje dag bevisa att du var en riktig man.
Sen var det bara att börja om från början och bevisa det igen.
Misslyckades du en enda gång blev du märkt för alltid.
I MORGON NATT KLOCKAN TRE VID DJÄVULENS STOL
Jag gillar inte kuk!
Säg det!
Tjejer. Gillar du dem eller inte?
Ja, klart jag gör.
Vad är det du gillar med dem?
Om frågan är för svår, berätta varför du inte gillar män.
Kroppshåret? Skägget?
-Tja… -Strunt samma.
Jag ska berätta vad du inte gillar.
Du gillar inte kuk.
Jag gillar inte kuk.
Säg det.
Jag gillar inte kuk.
Säg det!
Jag gillar inte kuk.
130 TIMMAR INNAN HÄNDELSEN
-Kom igen! -Nej!
Kom igen.
-Hej, tjejer. -Hej.
Vart ska du?
Jag ska hem. Och ni?
Kan du skjutsa oss? Vi missade spårvagnen.
-Vart? -Till Montagnola.
-Var ligger det? -Montagnola.
Känner du till Grotta Perfetta på Laurentina?
-Nära EUR? -Okej, EUR vet jag.
-Ja. -Det är ganska långt.
Hoppa in.
-Kan du öppna? -Herregud.
Sådär.
Förlåt.
Liknar ett rymdskepp!
Ser ni hur vi flyger? Snart finns det nog flygande bilar.
Förresten, jag heter Donatella.
-Hon heter Nadia. -Carlo.
Ni får visa vägen.
-Jag hittar bara till Colombo. -Visst.
-Vad gör du? Jobbar du? -Nej, jag går sista året i skolan.
-Varför har du då en bil? -Det är pappas, men jag använder den ofta.
Ni då? Vad gör ni här?
Vi var på bio. Vi såg The Rocky Horror Picture Show.
-Jag har inte sett den. -Den är galen.
-Fanns det ingen närmare bio? -Jaså, är det så jobbigt att skjutsa oss?
Naturligtvis inte. Jag undrade bara.
-Jag skojade. -Okej.
En vän till oss som är fotograf bor här i närheten.
Han kanske kan fixa jobb åt oss.
-Vad jobbar ni med? -Vi är modeller.
-Eller, vi vill bli modeller. -Det skulle ni säkert vara jättebra på.
-Skulle jag kunna få en cigarett? -Visst.
Tack.
-Varsågod. -Så snällt.
-Får jag sätta på den? -Såklart.
-Gillar du Battisti? -Ja.
Sjunger du inte?
Tack igen. Ring oss om du vill.
Okej, visst.
Tack.
-Hej då. -Hej då.
Hej då.
Vi ses.
Raring. Du.
Sov nu.
Under täcket. Så.
God natt, Giaele.
Mamma, bönen då?
Ja, be du.
Kära Jesus, skydda Lia, mamma, pappa,
Gioacchino, Ezechiele och Elisabetta,
Rachele, Tobia.
Bra jobbat, älskling.
Jättebra. Sov nu.
Att acceptera en inbjudan kan vara riskabelt.
Men tackar du nej förlorar du maskulinitetspoäng.
Därför kände jag mig hedrad över att bli inbjuden till Djävulens Stol.
För att klara av skolan måste vi släppa ut våra aggressioner.
Annars skulle de byggas upp.
Men utan att gå för långt, vi ville inte närma oss fascismen.
Var har du varit? Vi har väntat i en timme.
Jag träffade två tjejer som liftade.
-Varför tog du inte med dem? -De ville ha skjuts hem.
Hem? Vart?
-De bor långt bort. -Var då?
I Montagnola.
Han har hängt i slummen.
Så du letade efter horor!
Det är bara du som gör det.
Jag får tjejer utan att betala.
Vem som helst kan få en tjej därifrån. De kan inte ens prata.
-Vi vill ändå inte prata. Presentera oss. -Som om du skulle fått deras nummer.
-Vad fan snackar du om? -Kolla här.
-Här är det. -Kolla.
-På handen. -På hans lilla hand.
-Så jobbar en mästare. -På hans lilla hand.
-Så jobbar en mästare. -På handen.
Okej, men då ringer vi dem.
Kom igen.
-Kom igen, ring dina nya vänner. -Kom igen.
Vi var första generationen med i stort sett gränslös frihet.
Våra familjer verkade starka, men allt var skörare än vad det såg ut.
Edo!
-Kan du hjälpa mig med provet? -Nej, Pik…
Frånvarande fäder, som Piks far till exempel.
Ingen hade träffat honom. Ingen visste något om honom.
Men ingen vågade fråga Pik var han var.
Ska vi säga klockan tre? Halv fyra?
Kvart över tre?
Halv fyra blir bra.
"E profundam."
Ablativ?
Ablativ? Visst?
Vänta.
Nej, ackusativ.
-Ackusativ? -Ja.
Okej.
Visst är mamma vacker? Hon var skådis innan jag föddes.
Hon var fantastisk.
Mamma!
-Mamma! -Varför kallar du på henne?
-Jag ska presentera dig. -Nej…
Mamma!
-Varför skriker du? -Jag vill presentera dig för Edoardo.
-God morgon. -God morgon.
Tack för att du hjälper min son att studera.
Naturligtvis, inga problem…
-Han behöver hjälp. -Fika!
Är det så man ber om något?
Vad ska jag säga då?
Jag vet inte. Titta på din vän, Edoardo.
Tror du han ber sin mamma om allt?
Jag blir aldrig godkänd.
Inte om du inte sätter fart.
-Kom igen, jag måste hem. Skriv nu. -Okej, tack.
"Alla faror…"
"Alla…"
"…döden bringar…"
"…döden bringar"?
TRE MÅNADER INNAN HÄNDELSEN
Kackerlackor har levt på jorden i 320 miljoner år.
De är snabba.
Och svåra att döda.
För de har ett exoskelett som är hårt, men ändå flexibelt.
Deras kropp kan mutera.
Förändras.
Och allt som orsakar förändring är våldsamt.
Våldsamma förändringar förstör, men de skapar också.
Förstår du?
Om jag ville döda honom skulle jag sätta den precis här i bröstet.
Då skulle han dö.
Det vore det enklaste sättet. Precis som med människor.
Det är onödigt att leta efter andra sätt att döda en man på.
Man behöver inte tänka så mycket.
Visst, ett genomborrat bröst vore ett hemskt sätt att dö på.
Raring, skynda dig.
-Vi ses nästa vecka. -Kom nu.
-Tack. -Hej då.
-Kan du inte stanna? -Nej, tyvärr.
-Okej. -Tack.
Det var då jag förstod att en familjemedlems galenskap
orsakat den andres märkliga beteende.
Arbus var inte våldsam.
Ändå var han besatt av döden.
Även om Arbus familj drogs till ondskan, kanske professor Golgota hade rätt,
kanske var det nödvändigt att uppleva ondska för att bli en man.
Hejsan.
-Hej. -Minns du mig? Monica.
Vi träffades förra sommaren på Circeo.
Visst, Monica. Förlåt.
-Vart är du på väg? -Jag ska hem.
Du ringde aldrig tillbaka.
-Jag blev av med ditt nummer, så… -Ingen fara, du kan få det igen.
Jag skriver det här så du inte gör av med det igen.
Hej då.
Även om ingen av oss skulle erkänna det, var vi alla livrädda för sex.
Det var en gåta som måste lösas. Vi lockades av det utan att veta varför.
Vissa använde det för att uppnå frihet. Andra för att förstöra.
Han är en av mina skolkamrater, Stefano Jervi.
God kväll.
Hejdå, mamma.
Har du ingen present?
-D'Avenia och jag köpte en ihop. -Vad köpte ni?
Benazza!
Hur är läget?
-Vilken kväll! -Verkligen.
Får jag följa med dig?
-Va? -Bara denna gången, snälla.
-Du tog med lillebror. -Har ni saknat mig?
Vi hämtar något att dricka.
-Något nytt? -Andrea är frisläppt.
Äntligen! Var är han?
Han kom förbi tidigare. Han är hemma nu.
-Det var tufft, men han stod ut. -Kan inte varit lätt.
-Nu ska vi ha kul. -Ja, det ska vi.
-Vi måste fira. -Skål för Andrea.
Skål för Andrea.
Skål för Gioacchino!
Gioacchino!
Grattis på födelsedagen!
Tack.
-Skål för Gioacchino! -Tack.
Jag är så trött på dig. -FGioacchino!
Skål för Gioacchino!
-Gioacchino! -Grattis på födelsedagen.
Redo för en specialrätt? Spaghetti med musslor, herrn?
Sluta tramsa dig, Pik. Lägg av.
Önskas lite mer vin? Vänta, herrn behöver mer vin.
-Nu räcker det. -Jag vet inte vad det betyder.
-Är herrn klar? Den tar jag. -Pik, det räcker nu.
Gioacchino!
Hej, Sara.
Vem är hon?
En tjej jag känner.
-Varför hälsade hon inte? -Vet inte. Hon kände väl inte igen mig.
-Följ med mig. -Vart då?
-Bara kom. -Men vart?
Kom nu.
Ursäkta mig.
Ursäkta, men känner du min bror? Salvatore.
Ja, just det. Hej.
Är det allt? Inget annat?
Vad menar du?
Han är väl trevlig? Ta en drink tillsammans.
-Jag måste hem nu. -Du går hem när jag säger det.
Gillar du verkligen den här?
Vart ska du?
Titta på mig.
Är du den enda med en fitta?
Är du för cool för honom?
-Snälla, sluta. -Nu ber du mig artigt.
Stick.
För han är en jättebra kille
Det kan ingen förneka
Blås!
-Såg du det där? -Nej. Vad?
-Det var broder Curzio. -Va? Var?
TVÅ MÅNADER INNAN HÄNDELSEN
Innan jag börjar lektionen, jag har läst era uppsatser.
Albinati.
Tack, professorn.
Arbus.
Din uppsats är korrekt, välskriven till och med.
Men den är tom.
Det finns ingen passion, inga känslor, ingen personlig tolkning.
Jag har ingen personlig tolkning när det gäller litteraturuppsatser.
Du behöver B i snitt för att ta studenten tidigt,
men din uppsats förtjänar inte mer än ett C.
Benazza.
"Den största mannen någonsin
var Adolf Hitler."
Professorn.
Du pratar alltid om socialism.
Om demokrati.
Ändå tillåter du inte en uppsats om en historisk person.
-Är det demokratiskt? -Demokratiskt?
Var Adolf Hitler demokratisk?
Sätt dig ner.
Var tyst.
Ni måste försöka förstå vad ni läser.
Och använd huvudet.
Tänk efter, Benazza.
Tänk efter.
Grabbar, hej.
Bra. Själv?
Jag drar. Vi ses.
Hej.
Hej, hur är läget?
-Det är bra. Själv? -Bra.
Vi ses.
Behöver du hjälp?
Det saknas en skruv.
Jaha, en skruv…
-Ska jag kalla på pappa? -Nej, jag löser det.
Ja, jag ser det.
-Men du verkar ha problem, så… -Problem?
Jag tror att ödet är namnet på linjen som ritar folks liv.
Ledas öde oroade mig djupt.
När de som orsakar oss smärta slutar, känner vi enorm tacksamhet.
Hämta pappa så startar vi grillen.
Det förklarar varför vissa kvinnor stannar hos våldsamma män.
Stunderna av andrum får dem att älska sina män mer,
eftersom de varit så vänliga att de tillfälligt slutat misshandla dem.
Pappa?
-Maten är snart klar. -Ja.
Jag kommer snart.
Är grillen redo?
Ja, älskling.
70 TIMMAR INNAN HÄNDELSEN
-Hej, Donatella. -Hej.
-Trevligt. Gianni. -Hej.
-Angelo.
Hej. Donatella.
-Nadia? -Nadia kunde tyvärr inte komma.
-Hon är på tivoli med sin lillasyster. -Okej.
-Detta är Rosaria. -Ursäkta, jag måste ringa ett samtal.
-Okej. -Strax tillbaka.
Inga problem.
Vad vill ni ha att dricka?
Vi tar samma som ni. Har ni varit vänner länge?
-Vi är som bröder. -Okej.
-Och ni? -Vi är grannar.
-Är ni härifrån? -Mer eller mindre.
Vill ni ha något?
-Vad hände? Du gick för en halvtimme sen. -Jag vill inte umgås med dem.
Jag förstod det.
Du sa att du hette Carlo.
Spela åtminstone med, okej? Kan du göra det?
-Kanske, var visas filmen? -Har ni någon tid att passa?
-Vad tycker du, Rosa? -Följer ni med?
Visst.
Vad?
Vi pratade om att gå på bio på måndag.
-Nadia kommer väl också? -Det tror jag.
Följer du med?
Visst, okej.
Toppen.
Vill du följa med?
-Klart hon vill. -Ja.
Bra.
Vad gör hon?
Var är pappa?
BREV FRÅN PROFESSOR LUDOVICO ARBUS JAG ÄR HOMOSEXUELL, KAN INTE LÄNGRE LJUGA
Han har gått.
Han har insett att han gillar män.
Visste du inte det?
Hejsan.
Hej.
Hur visste du var jag bor?
Följde du efter mig?
Förlåt för häromdagen, jag hade bråttom.
Ingen fara.
Ska vi gå in? Jag är ensam hemma.
Okej.
Då går vi.
Visst vore det skönt att inte ha någon sexuell drift?
Tänk er lättnaden av att slippa pressen.
Ibland kan ett litet misstag eskalera till något riktigt hemskt.
Den orättvisaste konsekvensen av synd
är att den smutsar ner både förövare och oskyldiga.
Fingret.
Och solen den…
-Mamma. -Raring.
Minns du när jag var liten och drömde att jag högg Jesus med en högaffel?
-Vad pratar du om? -Ja, jag var så upprörd när jag vaknade.
Han ryckte som en ödla.
Nej, det minns jag inte, men det låter väldigt läskigt.
Hallå!
Plocka några.
De här är till mamma.
Får jag se?
Så fina! Är de till din tavla?
-Ja. -Jättefina.
Hallå!
Vi är här!
-Vänta, jag hjälper dig. -Aj! Nej, sluta.
Hur gick det? Mamma, ta det lugnt.
-Vi hjälper dig. -Är du okej?
Ja. Rör inte.
-Vad hände? -Nej.
-Aj! -Ta det lugnt, jag hjälper dig.
Giaele?
Vad har du gjort? Öppna munnen!
Gioacchino!
Gioacchino, kom!
Vad har hänt?
Giaele, spotta ut det.
-Vad har hon gjort? -Hon åt ett bär.
Vad då för bär?
-Se på mig. -Spotta!
Snälla, spotta ut det. Kalla på någon!
-Spotta. -Pappa!
Jag är här!
Kom hit! Giaele är sjuk. Spring, pappa!
Giaele?
Snälla, gör något.
Giaele? Raring?
-Aj! -Hjälp henne.
-Okej. -Vad händer?
Raring.
Andas, lilla vän. Andas.
-Andas nu. Kom igen. -Andas.
Kom igen.
Andas, raring.
-Giaele? -Raring?
Vakna, snälla!
Raring?
Snälla lilla vän, vakna nu!
Giaele?
Älskade Giaele, vakna.
Vakna, älskade barn.
Vakna…
Älskade barn, nej…
Giaele.
Varför?
Jag var ju här.
Lilla gumman, vakna…
God morgon, broder Curzio.
Hej, Albinati.
Det där gick ju bra.
-Du fick med beröm godkänt. -Tack. Vi ses nästa år.
Det tror jag inte.
Efter hans lillasysters död förändrades Gioacchinos familj på många vis.
Jag träffade honom flera år senare,
han blev psykolog och hade behandlat Benazza som senare begått självmord.
Diagnoserna han satt på våra kamrater var hårda och förklarade deras beteenden.
Chiodi var sadist. D'Avenia var masochist.
Sen berättade han om Jervi.
Han var död.
Han hade sprängts när han förberedde en terroristattack.
Vad är det, Salvatore?
Vad är det du funderar på? Du blev ju godkänd.
Han är nog förälskad.
Jag är inte förälskad.
Jag måste gå.
Vart ska du?
På fest. Och ja, jag ska komma hem tidigt.
Skulle inte du också på fest?
-Jo. -Skynda dig då.
Jag kommer.
36 TIMMAR INNAN HÄNDELSEN
-Hej. -Hej.
-Är det bara ni två?
-Nadia kunde inte komma. -Bra. Då är vi jämna par.
Och Carlo?
Han behövde plugga.
Men han bad oss komma till hans villa.
-Villa? -Ja, vid havet.
-Var då? -På en riktigt vacker plats.
-Vad tycker du? -Vet inte. Jag får inte bli sen.
-Det är inte långt, det tar max en timme. -Och jag måste hem och äta, så…
Men det tar en timme dit och en timme hem, så…
Vill ni gå på bio istället?
Vi gör något annorlunda. Vi kan se solnedgången.
-Vad säger du? -Kom.
-Okej. -Då åker vi.
-Men jag får inte bli sen. -Visst. Det är lugnt.
-Tack. -Varsågod.
-Okej. -Tack.
Hej, Leda.
Är din bror här?
Nej, ingen är hemma. Bara jag.
När kommer han? Jag skulle vilja gratulera honom.
-Han är den enda som gjort två år på ett. -Du kan vänta här om du vill.
Lägg dig ner.
Jag hade ofta drömt om att bli ensam med henne.
Och plötsligt hände det.
Det kändes lite konstigt.
Det var en skör och befängd känsla som sen den dagen
genomsyrat alla mina förhållanden, som om de vore orimliga, ofullständiga.
Men det är kanske därför jag minns dem så väl.
Edo. Hej.
-Vad är det? -Inbjudan till fest på Circeo.
Det var sista gången jag såg Leda.
Där är han. Jag ska bara hälsa.
Leda, vad har hänt?
-Kan jag göra något? -Lägg dig inte i.
Se på dig själv. Du är ett barn.
Carlo måste ha tagit en simtur. Kom.
Varsågod.
-Tack. -Tack.
Vänta. Jag ska bara parkera bilen.
Herregud.
Jag har aldrig sett ett hus som detta.
Hej, godmorgon. Jag söker Monica.
Det är jag.
Hej. Jag är dr Edoardo Albinatis sekreterare.
Vet du vem det är?
Herr Albinati vill bjuda dig till en fest på Circeo.
Han tyckte det var passande eftersom ni träffades där.
Kan du bekräfta?
-Men är Edoardo där? -Säg ja.
Javisst. Han kommer här.
Ert samtal vidarebefordras till herr Edoardo Albinati.
Hej, Monica.
-Vem var det där? -En vän till mig.
Lustig kille.
Det funkade i alla fall. -Vad menar du?
Vi ska ju gå på dejt, eller hur?
Jag är här med min sekreterare.
Okej. Vad är planen?
-Vi hämtar dig om en timme, okej? -Ja.
-Säkert att du har bil? -Såklart.
Pik…
Pik.
Snälla, uppför dig.
-Ja, förlåt. -Inget trams.
Vi är ganska tidiga. Vi kanske ska åka hem till mig först?
-Vilket fantastiskt hus. -Ja.
-Tack. -Varsågod.
-Skål. -Skål.
Du är helt fantastisk.
Jag börjar bli snurrig.
Edo?
Jag har aldrig varit med en tjej.
Har du sett Erika?
-Hur hon ser på mig? Hur hon rör mig? -Lägg av. Rör mig inte.
-Hon tycker bara du är rolig. -Kom igen.
-Jaså? Är det så? -Ja.
Kom igen, Pik. Sluta.
-Du är så jobbig. -Och?
Det var allt. Det är mer än nog.
Är det mer än nog?
Sluta ljuga. Jag vet att det är något mer.
-Berätta. -Det är ingenting.
Lugna ner dig nu.
-Vad ska jag göra? -Gör ingenting.
Ingenting, Pik. Okej?
Gör ingenting.
Vi får väl se.
Vad ska vi göra nu?
Kom.
Kom. Följ med.
Nej, inte så.
Vänta.
Monica.
Du är helt galen.
Det är dags att åka.
Vad har hänt?
Jag måste hem.
-Jag klarade det inte. Jag vill hem. -Pik! Vart ska du?
Förlåt.
Den sommaren förstod vi att vi inte kunde radera våra misstag,
eftersom de låg inbäddade i vår skola, i våra hem.
De låg där framför oss, men ingen kunde se dem.
Ingen var modig nog att prata om dem.
Vi hade en mask av oskuld fastsydd i ansiktet.
Men plötsligt var det inte längre någon skillnad mellan vårdslösa ungdomar
och grymma mördare.
Det börjar bli sent.
Ursäkta, men när kommer Carlo?
Har ni inte kul?
-Jo, men vi måste åka hem snart. -Ja.
Ni ska stanna här.
Vad håller du på med?
Vad gör du?
-Följ med mig. -Nej.
Gå nu.
Kom igen.
Uppför trappan!
-Din äckliga… -In i badrummet!
Vad vill ni?
Släpp mig!
Om ni skriker klår jag upp er.
Öppna dörren!
Öppna, snälla!
Jag måste hem.
Kom snart tillbaka.
Glöm inte ringa mina föräldrar.
Öppna!
-Jag vill hem! -Släpp ut oss, snälla.
Jag vill…
Förlåt för häromkvällen.
För min bror.
Jag ville bara be om ursäkt.
Förlåt, jag fick punktering. Jag kunde inte ringa.
-Sätt dig. -Kan jag ringa ett samtal först?
-Gör det snabbt. -Tack.
Hej, det är Guido.
Jag ville bara säga att Angelo hälsar att han inte kommer hem ikväll.
De andra entreprenörerna är inte dumma.
Ja, han är med Gianluca.
De ska till amerikanska marknaden imorgon.
Tack, hej då.
Men på sikt kan det få motsatt effekt.
För landet.
Det är den säkraste investeringen. Visst, intresset är lågt, men…
Jag vet.
Säg då det. Övertyga honom.
Det är för våra barns skull.
Pengarna tillhör dem också.
Visst.
Vad är det? Är du inte hungrig?
Vart ska vi?
Donatella!
Nej!
Din tur.
Kom igen. Kom nu.
Kom nu!
Såja. Duktig tjej.
Kom nu. Var inte rädd.
Klä av dig.
Kom igen.
Klä av dig.
Duktig tjej.
Släpper du oss sen?
Ja, naturligtvis.
Vi har aldrig varit borta så här sent. Vad ska vi säga till våra föräldrar?
Skynda dig.
Snälla, kör hem oss, de kommer bli oroliga.
Kom igen.
Vi kommer inte säga något.
Ta av dig allt.
Nej, snälla.
Jag ber dig.
Sätt igång, så får vi se sen.
Donatella.
Hörde du det där?
-Vad? -Det lät som en bil.
Hjälp!
-Vi är inlåsta! -Öppna!
Snälla, hjälp!
Hjälp!
-Snälla, hjälp oss! -Hjälp!
-Hjälp oss! -Öppna!
Hjälp!
Vad i helvete gör ni?
-Skriker ni åker ni på stryk! Förstått? -Okej!
Vi höll Bulgari inlåst här. Tror ni vi skulle låta er lura oss?
-Nej! -Sluta!
Håll käften! Jacques kommer snart.
Marsigliesi-bossen. Han bad oss kidnappa er.
-Det är hans hus. -Sluta!
Kom nu.
Jag vill åka hem.
Jag har fått nog av er. Jag ska hämta Andrea.
Det här är Jacques.
Hej.
-Hälsa då. -Angelo!
Du borde inte slå henne så där.
Eller hur?
Du…
Hej.
Tvinga mig inte att ligga med dig. Vi klarar inte mer.
Oroa dig inte. Jag kommer inte tvinga dig till någonting.
Kör hem oss.
Snälla.
Vi ska se till att ni kommer hem.
Okej?
Om ni lovar att inte berätta för någon vad som hänt.
Okej?
-Förstår du? -Jag lovar.
Bra.
Och du då?
Du.…
Vill du följa med mig? Var inte rädd.
Kom.
Kom nu.
Nu går vi.
Nej, snälla.
Nej, oroa dig inte.
Släpp mig, snälla.
Nej.
-Vad är det? -Något som får dig att somna.
Nej. Snälla, nej!
-Snälla. -Rör dig inte, det bli värre då. Stilla.
Var det så svårt?
De här två är värdelösa nu.
De har alltid varit värdelösa.
Det är inte sant.
-De är inte ens snygga. -Vem, de här två?
Det här funkar inte. Hon somnar ju inte.
-Har du försökt med kudden? -Nej.
Jag har det här. Vad tror du?
-Kom igen. -Nej.
Rör på fötterna!
Vad gör de med henne? Gör något, snälla.
Snälla!
-Är det min tur? -Ja, gå du.
-Ge mig din arm. -Inte mer.
-Så där ja. -Inte mer.
Titta vad din vän gjorde. Här och här.
Nu räcker det.
Om du inte kan somna blir det ett karateslag istället.
Nej, snälla.
Jo, det blir det. För jag har slut på tålamod nu.
Föredrar du ett karateslag eller ett slag i bakhuvudet med pistolen?
Ett karateslag.
Hallå?
-De dödar mig! -Bitch!
Snälla!
Varför förstår du inte?
Ska vi lägga dem i bagageutrymmet?
Okej.
Kom då.
Ni får använda en filt.
Den här tog god tid på sig att dö.
-Andrea. -Jag sa åt dig att inte kalla mig det.
Vad ska vi göra med dem?
Jag vet inte.
Ni får ta hand om dem. Jag måste städa huset.
Jag ska ringa Gianluca. Han får ringa våra föräldrar.
Titta så fint de sover.
Jag förstår, men var är min son?
Hemma hos Angelo? Han sa att han skulle till Maurizio.
Jaså, det ändrades.
Visst, det går bra. Tack.
Vem var det där?
Gianluca.
De kommer hem nu, allt är okej.
Jag sa ju det, eller hur?
De var köttbitar, och de är fortfarande köttbitar.
Bara vår vänskap kan rädda oss.
Bara vårt brödraskap.
Dödens vänner, vänner in i döden.
Dödens vänner, vänner in i döden! Fan…
När kommer de andra?
Om en timme.
-Vi tar en pizza. -Kan inte, jag måste hem.
Hem? Vad ska jag göra ensam i en timme?
Inte vet jag, men vi ses ju snart. Vi tar hand om det sen när ingen ser oss.
Okej, men när?
Klockan tre. Okej?
Angelo, här har du nycklarna till bilen och till porten.
Så du kan komma in utan att höras. Okej?
Vi ses senare.
Rosa?
Rosaria?
De har gått.
Rosaria?
De har gått.
Rosaria.
De har gått.
Rosaria?
Vakna.
Vakna, snälla.
Snälla, Rosa. Snälla.
Hjälp mig. Jag är här inne.
Vi är här.
Snälla, öppna. De kommer snart tillbaka. Snälla.
Godkväll. Vad står på?
Enligt våra uppgifter är du ägare till en vit Fiat 127.
-Är den stulen? -Nej, den är parkerad i närheten.
-Är det bara du som kör den? -Nej, min son också. Hur så?
-Och var är han nu? -Han sover på sitt rum.
-Vi måste kontrollera det. -Vänta en sekund.
-Vad är det som händer? -Gå och lägg dig.
Jag bekänner inför Gud allsmäktige och inför er, mina bröder och systrar,
att jag har syndat
i mina tankar och ord, i det jag har gjort och i det jag har misslyckats med.
Allsmäktige Gud, förbarma dig över oss. Förlåt oss våra synder.
Efter det som hänt började vissa plötsligt reagera.
Det var som om all bitterhet vi bar på letade efter ett sätt att ta sig ut.
Jesus, som kom för att trösta syndarna…
Jag gick aldrig tillbaka till skolan.
Jag hoppade av mitt sista år.
Efter mordet förändrades vårt lugna område.
Folk blev mer misstänksamma.
Ingen kände sig trygg längre.
VETENSKAPEN BERIKAR SINNET
Alla mödrar granskade sina barn för att se om ett monster dolde sig inom dem.
Det pågick ett tag och alla började inse
att om man sopar dammet under mattan blir det till slut ett berg.
Men sen, sakta men säkert, blev allt som förut igen.
När Circeo-massakern ägde rum
ansågs våldtäkt inte vara ett brott mot personen, utan mot samhällsmoralen.
Mordet på Rosaria och tortyren av Donatella
startade en debatt som fick den italienska lagen att ändras 1996,
då sexuellt våld äntligen blev ansett som ett brott mot personen.
De tre gärningsmännen dömdes alla till livstid.
Angelo Izzo blev villkorligt frigiven för gott uppförande 2005,
han dödade genast två kvinnor till.
Andrea Ghira dog i Marocko 1994
efter att ha lyckats undvika arrest och levt sitt liv på flykt.
Gianni Guido frigavs 2009 efter en strafflindring.
Donatella Colasanti avled 2005, endast 47 år gammal.
Undertexter: Lina Olsson