Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX І DINGIE ПРЕДСТАВЛЯЮТЬ
Я не вмію робити промов,
але хочу всім вам подякувати.
Моя власна кондитерська. Мрії збуваються.
За всіх вас і за кондитерську.
І за мою любу невістку,
найкращу кондитерку країни.
Ваше печиво теж добре, пані Янтін.
За мою дочку й за цей,
власне, сміливий план.
І за найкращу на світі маму.
Сонечко.
І за найкращі дні року.
Будьмо.
О, погляньте.
Це найсмачніше печиво, яке я їв.
Навіть ліпше, ніж торік.
Так, набагато смачніше за печиво пані Янтін.
Вона позаду мене, так?
Ах ти!
Ну ні!
Ти готовий?
У нас рівно тиждень, щоб приготувати всі подарунки
й рознести по всьому світу.
-Печива? -Давай.
Привіт. Усе добре?
Ти когось чекаєш?
Мене має забрати тато.
Я Жуль.
Я Марі.
Дуже приємно.
Ось. Щоб було веселіше чекати.
Я піду назад, допомагати.
-Бувай. -Бувай.
Жулю, ось ти де.
Не знаєш, де мама? Не можу її знайти.
Мамо?
Шкода, що він не з нами, що не розділяє нашу радість.
Я теж сумую.
Ти шкодуєш?
Що зустріла тата.
Може, якби ти його не зустріла,
зараз би так не сумувала.
Жулю, не кажи так.
Звісно, я не шкодую.
У нас із ним було стільки гарного.
І ви двоє.
Я б це ні на що не проміняла.
Буває таке, чого не виправиш.
Але це не означає, що не варто пробувати.
Бо інакше нічого не досягнеш.
Коли пробуєш, відбуваються найдивовижніші речі.
У мене з'явився ваш тато і ви двоє.
І моя власна кондитерська.
Жулю,
пообіцяй, що завжди принаймні пробуватимеш.
Усе добре?
Так, дрібниці.
Упевнена?
Я вранці допоможу прибрати, але спершу відвезу Фреда на роботу.
Так. Де він?
Я думала, ти сьогодні нарешті приведеш його.
Щоб тобі дісталося менше уваги? Ну ні.
Ти таке сонечко.
Ви бачили?
Так, печиво закінчилося.
Чоловіки.
Жодної романтичної кістки в їхніх тілах. Доведеться мені.
Де шампанське?
Агов. Земля викликає Еллу.
ВІД МАРІ
«Для Санти».
Любий Санто,
мене звати Марі.
Мої батьки розлучені.
Вони більше не хочуть бачитися.
Навіть під час передачі.
Так вони називають мій переїзд від мами до тата й назад.
Тобі тепло?
Можна почекати в домі?
Цукерочко, ми про це говорили.
Ось так.
Побачимося за тиждень.
Разом відсвяткуємо Різдво, добре?
Бувай, люба.
Іноді я почуваюся подарунком, який передають туди й назад.
Моє янголятко. Застрибуй.
Ми втрьох жили в торговому центрі.
Тато ним керує.
ЯКОБС І СИН
Ми жили на верхньому поверсі.
І зараз живемо.
Просто без мами.
На щастя, у мами тут і досі книжкова крамниця.
Тож вона ніби теж тут.
Хоча вночі живе на іншому кінці міста.
Цукерочко, ти йдеш?
Я б хотіла, щоб батьки знов були разом.
Любий Санто, ти можеш це влаштувати?
Ось, тримайте.
-Ні, я хочу замовити тисячу. -Дякую, що прийшли.
Жулю, завтра чекаю на тебе.
Завтра?
Він обіцяв допомогти прибрати.
Треба віднести старі іграшки на переробку
і зайти в кілька місць.
Що ви задумали цього разу?
Задумали? Нічого.
До завтра, так?
-Привіт, дідусю. Я… -Потім, синку.
Нас чекають.
Нарешті, найбільше свято року.
Любов. Ось, що головне на Різдво.
Любов до братів і сестер,
любов до сім'ї, любов до друзів і знайомих.
Тому всі святкують Різдво разом.
Цьому ніщо не завадить.
-Так, тому я… -Жулю.
Жулю, мій хлопчику.
Ти не уявляєш, який я радий,
що ми нарешті можемо працювати разом.
Усе.
Тепер на Північний полюс.
Не можу дочекатися!
Усі знову почують мій голос!
Голгере, готово?
Готово?
Ти знаєш, скільки праці потребує реєстрація 500 нових працівників?
Платіжні відомості, страхування, пенсійні плани…
Голгере! Ти закінчив?
Так. Звісно, я закінчив.
З поверненням, пане Клаус. І Жулю.
Він тепер також пан Клаус.
Що?
Готово?
Готово.
Що готово?
-Він тут! -Він тут.
Відтепер ми обидва Санти.
Батько б тобою пишався.
Ти готовий. Повір мені.
Я Санта?
Голгере!
До роботи.
Що я маю робити?
Точно.
Трактор для Леона.
Піратський костюм для Жана.
Батутний парк для Віктора.
Трактор для Леона
Четверта полиця, другий прохід
Чудово, правда?
Це моя найсвіжіша композиція.
Літак для Анрі.
Басейн і сауна для Рашель.
І для крихітки Рашель…
«Басейн і сауна».
Басейн і сауна?
Непогане бажання.
Досить.
Час першої вилазки.
ПАНІ ПЕЧИВО
І натомість Жуль іде до дідуся.
Не знаю, що вони замислили.
Навіть знати не хочу.
Мамо, я така рада, що ти вчора прийшла.
Моя дочка відкриває власний бізнес.
Я б таке не пропустила.
-Але С'юз, ти впевнена, що вийде? -Мамо.
Пробач, я трохи непокоюся.
Власна крамниця — це не абищо.
А ще двоє дітей, і з усім цим ти сама.
Ми впораємося.
Добре.
-Готовий, Санто? -Ще й як, Санто.
Стільки пилюки. Я подам скаргу.
До роботи. Так.
Чекай.
Це Андрій.
Щороку намагається спіймати мене сигналізацією.
Бачиш?
Але я його перехитровую.
Обережно.
-Готовий? -Так.
Чекай.
Любий Андрію,
може, наступного року. Дід Мороз.
Так!
-Краса. -Неймовірно, правда?
Вражаюче.
А чому немає ялинки?
Жулю, ми Санти для всіх дітей.
З ялинкою чи без — усі отримують подарунки.
Так!
Точно. Вони впоралися.
Без зайвої канцелярщини.
Ось і канцелярщина.
-Як усе добре. -Так.
Якщо так продовжувати,
усі отримають подарунки на тиждень раніше.
-Я маю ще одного листа. -Від тебе?
Ні, від Марі.
Вона хоче, щоб ми звели її батьків.
Що таке?
Ми цього не робимо.
Що означає «не робимо»?
Те й означає.
Іноді,
коли щось зламане,
його… не полагодиш.
Ти завжди кажеш навпаки.
Що все зламане можна полагодити.
-Не це, Жулю. -Чому?
Санта не всемогутній.
-Так, але… -Досить!
Цього не буде — і крапка.
Що з дідусем таке?
Не хвилюйся, він скоро охолоне.
Дійшло? Охолоне.
Північний полюс.
Забудь. Почуття гумору немає.
-Ось так добре, правда? -Так, дуже.
-Вітаю! -Мамо!
Привіт!
-Готові починати? -Я не знаю.
-А як мого печива ніхто не захоче? -Не виключено.
Ти печеш найсмачніше печиво у світі.
Його ще й як хотітимуть.
ТОРГОВИЙ ЦЕНТР
Знаю.
Я не мусив кричати на хлопця.
Він не знає…
Не розуміє, чому я так.
То чом би вам йому не розповісти?
Нізащо.
Азо, це виключено.
Жуль не має дізнатися. Ніколи.
Жулю!
-Жулю, слухай. -Ми знаємо, що роблять з такими листами.
Але нікому не кажи, що це ми розповіли.
Нікому.
Якщо пан Клаус дізнається, перетворить нас на прикраси.
Так, або вишле на Південний полюс, наче подарунок, із червоною стрічкою.
О ні!
О ні.
Там живуть самі пінгвіни.
-Вони не зможуть відкривати подарунки. -Ні.
О ні, і ми там застрягнемо навічно.
Більше ніхто не почує мого голосу.
Ходімо, Жулю!
У скриньці на столі ключ від…
Що?!
«Таким чином я підтверджую
і оголошую, що ви берете цей ключ на власний ризик,
що фірма "Клаус і Ко" не несе відповідальності
за будь-які випадки, що можуть статися, і що будь-які наслідки чи відмови
не будуть оскаржені». Крапка.
Так, добре.
Тоді підпишіть.
Гаразд.
І вона.
НОЕЛЬ КЛАУС
-Там десь є замок. -Так.
Так!
Я офіційно ні до чого.
Ух ти.
Що це таке?
Уперед.
Жулю, у кінці коридору
спустися гвинтовими сходами, третя шафа зліва.
І де всі?
Голгере, де всі?
У залі з подарунками, де ж іще?
Він довго шукатиме.
Це листи, на які пан Клаус не відповідав.
«Любий Санто,
мої батьки посварилися і не хочуть одне одного бачити.
Можеш їх помирити?
Це був би найкращий подарунок».
«Любий Санто, моя мама кохає іншого чоловіка.
Ти не міг би її знову закохати в тата?»
Чому дідусь не відповідає?
Ми не знаємо.
Він завжди каже, що Різдво — це свято любові і єдності,
але сам у це вже не вірить.
І що це ми робимо?
Жулю, як ти міг?
Чіпати речі пана Клауса?
А ви двоє? Ганьба.
Як ви сміли показати Жулю ту кімнату?
Але чому дідусь ігнорує ті листи?
Він же Санта.
Теоретично ти тепер теж Санта, Жулю.
Тоді я з ними розберуся.
Помирю батьків Марі.
Коли я востаннє читав статут,
ми були службою різдвяних подарунків,
а не агентством сімейних психологів.
Поєднувати сім'ї не так уже й важко.
Це не так просто, як ти думаєш, юначе.
Просто.
Я тепер теж Санта, тож я розберуся.
Жулю…
Моя робота як Санти — виконувати прохання людей.
Між доставлянням подарунків і поєднанням сімей
велика різниця.
Але в цьому суть Різдва. Воно про друзів і родину.
Хіба це не важливіше за доставку подарунків?
-Я маю спробувати. -Жулю, чому це тобі так важливо?
Тому що дідусь завжди каже, що Різдво про любов,
і я хочу, щоб він у це знову повірив.
І… тому що…
моя родина вже не поєднається.
Але чиясь інша ще може.
Думаю, до статуту можна внести правку. Лише цього разу.
Зрештою, він тепер теж Санта.
Ми тепер маємо виконувати і його накази.
Гаразд.
Завтра ми тобі допоможемо. Спершу треба придумати план.
Ох, моє серце.
Ось ти де.
Жулю, хлопчику,
пробач мені.
Я не мав би кричати.
І ти мені пробач. Я не мав наполягати.
Я радий, що ти розумієш.
Адже в Санти лише одна робота —
доставляти подарунки.
-Привіт, мамо. -Привіт.
-Багато було покупців? -Лише п'ятеро.
П'ятеро? Непогано.
Ти щойно відкрилася.
Я очікувала більше.
Мабуть, варто було лишитися на роботі на фабриці.
Ти завжди мріяла про крамницю.
Одна мудра людина мені сказала: «Якщо не пробувати, нічого не досягнеш.
Але якщо спробуєш…»
Сподіваюся.
-Привіт, Жулю. -Привіт.
-Мама відпустила? -Так.
Вона рада, що я про тебе дбаю.
Тоді в нас двох цілий день
для роботи над подарунками.
-Що тут сталося? -Пробачте, пане Клаусе.
Я хотіла провітрити й відчинила двері.
Чудова думка, Ікко.
Вона хотіла як краще.
Голгере, як мило.
Нічого милого.
Робітники мають право на одну годину свіжого повітря.
Жулю, допоможи прибрати.
Дуже дякую.
Уперед.
Обережно.
Дякую.
Зараз.
Давай, синку, треба поспішати. У нас ще Америка.
Так. Зробимо як торік?
Ти читатимеш листи, а я збиратиму подарунки?
З листами сидіти нудно.
Мені це знайомо. Я молодим теж такий був.
Гаразд, синку, іди вниз.
-Добре. -А я читатиму листи.
Дякую, Азо.
Я тебе заберу о 15:00, гаразд?
Може, я лишу кулю собі?
Ні, якщо пан Клаус помітить її зникнення, нам гайки.
Ікка з Гунною допоможуть її повернути так, щоб пан Клаус не бачив.
Не хвилюйся, Азо, ти не пошкодуєш.
Я сподіваюся.
-До зустрічі. -Бувай.
Ікко?
Ікко? Гунно! Ну ж бо!
Зараз.
Так.
Я знаю, що все змінилося.
Але я тобі влаштую найкраще Різдво.
Добре?
Який ти хочеш подарунок?
Ти можеш вибрати будь-що.
Щоб мама повернулася.
Марі…
Цього не буде.
Чому?
Тому що…
Мама й тато…
не уживаються.
Іноді стаються речі, в яких ніхто не винен.
Мама з татом були…
як сіль і перець.
Або олія і оцет.
Полуниця і збиті вершки.
Ми ідеально доповнювали одне одного.
А тепер…
Ми як вогонь і вода.
Розумієш?
Пане Якобс? Маєте хвилинку?
Каро, ти серйозно?
Я просив нічого не ставити на ці дні. Я тут з дочкою.
Але це стосовно книгарні.
Сонечко, тато зараз повернеться, добре?
Гаразд.
Ми з Тіне вирішили, що їй краще закрити книгарню.
Ми кілька днів проводитимемо різдвяний розпродаж на користь школи Марі.
Сьогодні за прилавками працює Тіне, завтра я.
Вона обіцяла закрити крамницю одразу після її зміни.
Зрозуміло?
-Так. -Добре.
Марі?
ПОШТА САНТА-КЛАУСА
Чому ви тут?
-Чому ми тут? Щоб допомогти тобі. -І пройтися крамницями.
Вас не має тут бути.
А якщо вас побачать?
Усе добре?
Так, звісно.
-Що в рюкзаку? -Нічого.
Присягаюся, нічого.
-Нічого? Давай сюди. -Ні.
Якщо щось украв — будуть проблеми.
ЩАСЛИВОГО РІЗДВА
Гаразд.
Марі?
Так, лізьте назад, і щоб вас не бачили.
Я швидко.
Вйо!
Марі!
Марі, чекай.
Марі.
-Він пішов? -Так.
-Здається. -Так! Ура!
По крамницях!
Чекай.
Не вірю, що я це кажу,
але ніхто… нізащо… не має нас бачити.
-Так, це точно. -Але як це зробити?
Що?
СТОСУНКИ З КЛІЄНТАМИ ДЛЯ ЧАЙНИКІВ
Як справи в Нор?
Усе добре. Пише листа Санті.
А як справи тут?
Я знала. Це все марно.
Правда? То навіщо ти тут?
Якщо можеш лише критикувати, краще йди.
Облиш, С'юз. Я хочу лише допомогти.
Це не допомога.
Люди купують печиво,
як і все інше, у торговому центрі.
Це простіше, ніж іти до моєї крамниці.
Тоді зробімо так, щоб хотіли купувати тут.
Марі?
-Марі? -Іди геть.
Класне місце.
Я б теж таке хотів.
Щоб тікати від докучливої меншої сестри.
Часто тут буваєш?
Відколи мама з татом розлучилися.
Звідси видно дах маминого дому.
Вона залишає світло на горищі,
щоб ми трохи побули разом.
Хочеш, щоб батьки зійшлися?
Цього не буде.
Вони не хочуть бачити одне одного.
А якщо ми влаштуємо їм зустріч?
Якщо пробудуть разом досить довго, можуть згадати, чому кохали.
Треба щось вигадати, щоб вони опинилися разом.
Імре хоче настільну гру.
Азо. Як справи внизу?
Дуже добре. Точно за графіком.
Жуль опанував збирання подарунків.
Чудово.
-Гей, де снігова куля? -Унизу.
Не можу знайти Ікку й Гунну, а сама я її не підніму.
Гунно, ходімо.
Привіт, тигре.
-Привіт. -Гей, Ікко, Барбі завжди я.
Обійдешся.
Привіт. Гарний одяг.
Подобається мій…
Бувай!
Дивися, це вчителька першого класу, міс Еллі.
Неймовірно липка солодка вата. Допоможіть школі.
А це міс Міраель з третього класу.
Вона нам потрібна.
Добре. Знаєш, що робити?
Чудово.
-Ною і Шарлотто. -Вітаємо.
Ви на прилавку з вафлями з 15:00.
-Другий поверх. Добре? -Дякую.
-Здрастуйте, міс Міраель. -Привіт, Марі.
-Прийшла допомогти? -Так, і привітатися з мамою.
Можна подивитися розклад? Я забула, коли вона буде.
Так, звісно. Дивися.
Ви бачили цю ялинку?
Гарна, правда?
Яка іграшка вам подобається?
Яка подобається? Ця. Он там.
-Ось, тримайте. -Дякую.
Ми підемо роздавати флаєри в торговому центрі.
І?
Печиво теж. Так!
А це чудова ідея.
Я не можу піти. Крамниця відчинена.
Іди, С'юз. Я буду на касі.
Так.
Пробач, люба. Ти мала рацію.
Бурчанням я тобі не допомагаю.
Та й хіба це важко?
Ні, зовсім не важко.
Нумо роздавати флаєри.
-Роздавати флаєри? Де? -У торговому центрі.
Розкажемо всім, що треба йти до матусиної крамниці.
Думаю, це чудова ідея.
Піду приготуюся, залучу декого.
І я навіть знаю кого.
Дякую.
Пані де Йонґе.
Ви саме вчасно.
Ваш колишній чоловік перезаписався. Його зміна одночасно з вашою.
Коли це сталося?
Добре, що ви все одно стараєтеся заради доньки.
-Молодці. -Так.
Пане Якобс, агов!
Пані де Йонґе. Добре, що ви тут.
Ви не бачили мою дочку? Не можу її знайти.
Що?
Ти був з нею два дні, і вже загубив?
Я її не губив.
А хто сказав: «Не можу знайти»?
З Марі все добре.
Я її щойно бачила біля прилавків.
Пане Якобс, добре, що ви змінили час.
Зараз буде багато людей.
Пробачте, як це? Я не змінював час.
Ні?
Ви записані на наступну зміну
на прилавку з цукровою ватою з Тіне й Еллі.
Так, але…
-Вас же звуть Стівен? -Це не мій почерк.
Так, але тут так записано.
Так!
Люк хоче баскетбольний м'яч.
Гей.
Дивися.
Уже майже…
Майже 15:00.
Список готовий. Віднесу його вниз.
Піду з тобою, провідаю Жуля.
Я був з ним різкий.
А він же старається.
Так, дуже старається.
Голгере, що ти сказав?
Нічого. Що краще хай працює.
-Вони відстають на чотири мішки. -Чого б це?
Тому що…
Голгер повільно друкує.
Голгере.
Гаразд, я їх не турбуватиму.
«Голгер повільно друкує». Я тут єдиний друкар.
Зовсім уже подуріли.
Гаразд.
Упевнена, я впораюся.
Я люблю всілякий вінтаж, але з цим не розібратися.
Мамо, ця каса не вінтажна, а лише стара.
Хай буде стара. Середньовічна.
Вона молодша за тебе. Тоді ти в нас хто? Динозавр?
Привіт.
Ти в цьому підеш у торговий центр?
А ти в цьому?
Так, звісно. Я продаватиму печиво.
Так, Єт, що ти замислила?
Нічого.
Я прийшла продавати печиво.
Той твій новий шарфик. Одягни його.
І ті парфуми, які дуже гарно пахнуть квітами.
Нанеси їх.
Еллі?
Попросиш Тіне передати мені палички для вати?
Тіне, будь ласка, передай палички для вати.
Ось, тримай.
-Тримай. -Дякую, Еллі.
Еллі, попросиш Тіне додати більше барвника?
Тіне, додаси більше барвника?
Більше барвника. Ось.
І Еллі, попроси, будь ласка…
Пані та панове,
гра закінчується.
Що подумає ваша дочка?
Це цукрова вата, вона липка.
Вона липка й солодка.
Рожева й романтична.
Як перець і сіль,
олія і оцет, полуниця і збиті вершки —
нею треба насолоджуватися вдвох.
Такий колір годиться?
Так, ідеально.
Вони сміються.
Я знав.
Щасливого Різдва!
Ікко? Гунно?
Я мушу йти.
Наша зміна ще не скінчилася.
-Так, але це важливо. -Це завжди важливо.
Бачиш, Еллі? Ось, про що я.
Тіне, у чому проблема?
-Проблема? Ми мали… -Я просто сказав, що мушу працювати.
-Ти завжди працюєш. -Бо це важливо.
-Це завжди важливо. -Дорогенькі.
Еллі, не варто.
Ми перестали розумітися.
Доволі давно.
Еллі, був радий зустрічі.
Щур! Там!
-Так, що тепер? -Не знаю.
Ходімо.
-Ікко, як нам вибратися? -Не знаю.
Тримайся.
Гальмуй!
Я знала.
Якщо сидіти тут, усе буде добре.
Чесне слово…
Ледь не попалися, пані.
У мене від цих листів у горлі пересохло.
Що тут робить мій чайник?
Гей, де моя снігова куля?
Ну ж бо, Жулю, поквапся.
Азо?
Ми спізнилися.
Азо, що тут відбувається?
Чому снігова куля тут?
І де Жуль?
Азо!
Якщо пан Клаус дізнається, що ми не в залі подарунків…
-Вижене на Південний полюс. -Так.
Коли тебе їсть полярний ведмідь, боляче?
-Вони не на Південному полюсі. -Нам пощастило.
А на Північному, як і ми.
-Ні. -Так.
Про що ви говорите?
Пан Клаус нас уб'є.
Ні.
Він пишатиметься тим, що ми зробили для батьків Марі.
-Думаєш? -Упевнений.
Так, і що тепер?
Назад у торговий центр. Не можна ні на полюс, ні додому.
Мама думає, я з дідусем.
-Пан Клаус нас точно вб'є. -Так.
Ні, це ж мій дідусь.
Саме так.
Марі.
Усюди поставити щуроловки.
-Ходімо. Негайно. -Чому?
Ні, чому?
Відпусти. Мені треба назад. Я потрібен Марі.
Ти потрібен не Марі, а мені!
Різдво тепер і твоя робота, твоя відповідальність!
Якщо ти такий чудовий Санта, чому не несеш відповідальності?
-Несу! -Ні, бо відповідав би на ті листи!
-Які листи? -З таємної кімнати!
Вони про любов і дружбу. Хіба це не головне?
Жулю.
Іноді в житті стаються речі,
яких уже ніхто не змінить.
Навіть Санта.
Санта може що завгодно, якщо він старається.
І я це доведу.
Дивіться, хто тут.
-Оце так збіг. -Привіт.
Тобто? Ти ж просила прийти.
Ні, не сьогодні.
Та оскільки ти вже тут, ми роздаємо флаєри для Сюзанни.
-Допоможеш? -Так, звісно.
Добре.
Нор, Елла і я підемо на той бік.
А ви лишайтеся тут. Гаразд?
Єт, ти впевнена, що так можна? Ми ж конкуренти.
Це нічого.
Куди зібрався?
До Марі.
Я мушу…
Зараз ти мусиш заповнювати мішки подарунками,
поки я читаю листи Голгеру,
який видає тобі списки.
Жулю, зараз це наше завдання.
Пан Клаус не зводить з нього очей.
Якщо так продовжиться, Жуль знову зненавидить Різдво.
Цього не можна допустити.
Ні, треба щось придумати,
щоб Жуль міг піти непоміченим.
Гаразд.
Ні. Так!
Можливо, я придумала.
Найкраще печиво у світі, «Пані печиво»!
Візьміть. Найкраще печиво у світі.
Ось.
Візьміть.
Непогано, так?
Як цікаво.
-Хочеш печива? -І флаєр.
Вони думають, ми їх не бачимо?
Але чому вони дивляться?
Ти ж не думаєш…
Це тому я мав бігти до торгового центру?
А я — одягати цей шарф і наносити мої «квіткові» парфуми?
Викликати підкріплення?
-Так. -Гаразд.
Візьміть. Найкраще печиво у світі.
Ось, найкраще печиво у світі.
Візьмете флаєр?
Дякую.
Найсмачніше печиво!
Лялька для Емелін
Полиця сьома, ряд десятий
Не думав, що сумуватиму за Гуною.
А де Гуна?
Пішла до вбиральні.
Я її заміняю.
Гаразд, Жулю, ряд десятий, сьома полиця. Іди!
Але лялька для Емелін…
Такого прохання не було.
Взагалі-то, було.
Емелін…
Перегонова…
Ні, лялька. Точно.
На радіокеруванні.
Гаразд. Я не пам'ятаю.
Я теж.
Жулю!
Не лякайся. Я придумала план.
-Іди. -Ти йди.
-Підкинемо монету? -Гаразд.
-Якщо орел, ідеш ти. -Добре.
Так!
Знати тебе було для мене честю.
Повірити не можу!
Ікка.
Я щойно завершив страхові договори.
-Ікка? -Іди!
Рятуйте! Я застрягла!
Не можу вибратися. Рятуйте!
Жуль…
Швидше!
Жулю, синку. Подумай добре.
Або виконуєш свій обов'язок,
або йди й більше не повертайся.
Гаразд. Я виконаю свій обов'язок.
Допоможу Марі.
Жулю!
Візьмете флаєр?
Візьміть. Найкраще печиво у світі.
Так, ось воно.
Так.
Привіт.
Власне, я знала.
-Я завжди знала. -Правда?
Так. Це правда.
Ця історія з флаєрами була для того, щоб виманити тебе.
Тоді спрацювало. Єт, це Фред, мій партнер.
Фред, це Єт, Королева Кексів.
Авжеж.
-Рада знайомству. -І я.
Марі, ти тут?
Не вийшло.
Мама з татом знову посварилися.
Може, знову помиряться.
Мама звільняє книгарню.
Це не кінець, я впевнений. Ти бачила, як вони усміхалися.
Вони ще кохають одне одного.
То чому весь час сваряться?
Я не знаю.
Я часто сварюся із сестрою,
але все одно її люблю.
Обіцяю, я знайду спосіб їх помирити.
-Як ви смієте? -Що?
Приходити й рекламувати чужий бізнес.
Мало того, без дозволу.
Геть, поки не викликав поліцію.
І заберіть свій мотлох.
Що? Мотлох?
-Мамо? -Жулю?
Жулю, спитаю ще раз. Що ти робив у торговому центрі?
Ти мав бути з дідусем.
Що відбувається? Що ти робиш?
Ну ж бо, Жулю, розкажи. Я не хочу секретів між нами.
А ви самі? Вам можна мати секрети.
-Ти про що? -Про дідуся.
Що таке? Чому він не вірить у любов?
Пробач, Жулю. Це не мій секрет.
Бачиш? Я маю розповідати все, а ви не кажете нічого.
Забудь.
Пане… пане Клаус?
Нічого, Азо.
Ти зробила достатньо.
Я хочу, щоб ви всі пішли.
-Що? -Пане Клаус.
Більше немає сенсу.
Усе втрачено.
Жуль явно не хоче бути Сантою.
Хоче. Звісно, хоче. Але у свій спосіб.
-Саме так. -Усе добре. Просто він ще юний.
Мене не стане…
і це кінець.
Я не друкуватиму сповіщення 500 особам. І не думайте.
Через мій труп. Усе, ми йдемо.
Голгере, заспокойся.
Пане Клаус…
Так, ми допоможемо тобі з Марі, щоб ти повернувся на Північний полюс.
Бо якщо не рознесете подарунки на Святвечір,
пан Клаус закриє контору, а це забагато канцелярщини.
-Я відмовляюся. -Зараз?
Ні, влітку.
Ну чесно.
Гаразд. Усі на місці?
Ікко?
Так.
АПАРАТНА
Голгере, ти?
ВИСОКА НАПРУГА
Голгере, ти теж на місці?
-Так. -Добре.
Пані, швидше. З Марі щось сталося.
Звідки ти знаєш Марі?
-Не важливо. -Що з нею?
Вона в себе. Швидше.
Так, Ікко, уперед.
Щура зловили?
Он він!
Ось. Ловіть!
Зупиніть його. Сюди.
Сюди. Ловіть його.
Хапайте цю мерзоту. Іди сюди.
Гей! Ану, іди сюди!
Зараз.
Голгере, швидше.
Я не можу. Ручка дуже важка.
Ти мусиш.
Аякже.
Ну ж бо. Останній шанс.
Воно важке.
Так, вдалося.
-Служба порятунку. -Пришліть когось.
Ми застрягли в ліфті, а наша донька в біді.
Добре, пані, хвилинку.
Агов?
-Мене хтось чує? -Тату?
Це ти?
Жулю, що ти зробив?
Відправив туди, звідки вони не підуть.
-Що? -Що?
У ліфт?
Допомога вже їде.
Так, добре.
Їдуть.
Не знав, що Марі таке зробить.
Тоді варто більше звертати на неї увагу.
-Ти про що? -А ти як думаєш?
Ти обіцяв.
Марі? Ти цього не чула, юна леді. Тебе покарано.
Схоже, не вдалося.
Марі?
Ти мене почула?
Дідусю, ти мав рацію.
Пробач.
Санта може не все.
Хіба я не казав більше не приходити?
-Дідусю, я… -Іди додому.
Або до Марі.
Вона важливіша за Різдво.
Звідки ти прийшов?
Ти ж був нагорі.
Жулю, з мене досить.
Ти йдеш від дідуся, брешеш.
Якщо ми одне одному не довіряємо, як бути?
Пане Клаус?
Пане Клаус.
Ноелю!
Слухай уважно.
Ти дутимешся наче хлопчисько?
Хочеш і Жуля втратити? Он воно як?
Будь ласка, благаю тебе: не повторюй цієї помилки.
ПРОБАЧТЕ МИ ЗАЧИНЕНІ
Жулю?
Можна мені сісти?
Я хочу дещо розповісти.
Колись давно
ми з бабусею сильно посварилися.
Щодня ставало гірше.
Вона мені дорікала,
що мене постійно немає.
Що я… надто поглинений роботою.
Санти?
Проблема в тому, що вона не знала.
Вона не знала, що я Санта, а я не міг їй розповісти,
бо був переконаний, що їй не можна знати.
І це була помилка.
Сьогодні ти відкрив мені очі, синку.
Певна річ, я мав намагатися далі.
Варто було розповісти їй усе детально.
Вона б посміялася.
Може, навіть підіграла.
Що сталося з бабусею?
Ми все віддалялися.
І більше про це не говорили.
Зрештою
вона померла
тихо й на самоті.
Ти теж невдаха.
Як і я.
Синку, ти зовсім не невдаха.
Ти намагався.
Не вийшло.
А Марі?
І мама на мене сердиться.
Я хочу бути гарним Сантою, чесно.
І гарним сином.
Але не виходить.
Але ти чудовий син.
І будеш чудовим Сантою.
-Ти цього не можеш знати. -Знаю.
Я з кожним днем дедалі більше
бачу в тобі батька.
А він був чудовим батьком.
І найкращим Сантою.
От тільки…
тобі варто змінити тактику.
Який найефективніший інструмент у Санти?
Подарунки.
Але я завжди казав, що це не головне.
Це залежить від того,
що з цими подарунками робити.
Жулю.
Це Джек.
Він нам написав, що в нього немає друзів.
Любий Джеку,
увімкни частоту три
і вийди на балкон.
Привіт, це Джек. Мене хтось чує?
-Що тепер? -Терпіння, синку.
Так, я тебе чую.
А тепер і бачу.
Який подарунок допоможе помирити батьків Марі?
-Треба повертатися. -Так.
Я такий радий, що знайшов тебе.
Це так цікаво.
Повір мені. Ще раз.
Будь ласка.
Та ти жартуєш.
-Це якийсь трюк Марі? -Я не знаю.
Вона зараз у тебе.
Кажеш, це я її підмовив?
Хто ж іще навчив її хитрувати?
А брехати вона навчилася в матері.
Досить! Я знаю, що я погана дочка!
-Марі? -Серденько. Янголе.
Як ви можете стільки сваритися?
Марі — ваш найцінніший дар.
Пошукаєш тут? Я подивлюся у квартирі.
Гаразд.
-Я сподівався, вони… -Так.
Ти спробував.
Що ще ти можеш?
Іноді…
Стається те, чого не зміниш, я знаю.
Так, але я хотів сказати не це.
Іноді достатньо посіяти зерно.
Терпіння, синку. Терпіння.
Марі?
Янголятко?
ЛАСКАВО ПРОСИМО
Марі?
ЯКОБС І СИН
Каро, ти не бачила Марі?
Боюся, що ні.
-Пані де Йонґе, ви не бачили Марі? -Ви її знов загубили? Даруйте, ні.
-Не можу її знайти. -Шукаймо разом.
Тільки не це.
Якось було, я заходжу у квартиру,
а на мене чекає старенька з чавунним судном.
Вона підготувалася. Думала, я злодій.
Куди вони їдуть?
Можливо, у торговий центр.
Жулю.
Хлопче, не знаєш, де Марі? Не можемо її знайти.
-Що сталося? -Пожежа.
Якщо знаєш, де вона, будь ласка, скажи.
-Здається, знаю. -Жулю!
Марі!
Швидше, ходімо.
Он вони! Ходіть.
-Марі. Серденько, Марі. -Жулю.
Усе добре? З тобою все нормально?
Ходімо.
Пробач, Марі.
Я думав, спрацює,
але я не можу помирити твоїх батьків.
Бувають речі, яких не виправити.
Ти зробив усе, що міг.
Це правда.
Дякую.
Для цього брати й потрібні.
Гей.
Пробач, люба.
Ми були такі зайняті сваркою, що забули про головне.
І хоча нас із мамою вже так не тягне одне до одного…
Ми тебе дуже любимо. Обоє.
Так.
І ми постараємося налагодити ситуацію. Гаразд?
Бо якщо в нас є таке диво, як ти,
кохання теж іще має бути.
Жулю!
Мамо!
Мамо.
Мій хлопчику.
Що ти знов задумав?
Мої вітання, пані.
У вас хоробрий син.
Ви його гарно виховали.
Дякую.
Капітане, можна вас на хвилинку?
Пробачте.
Ви мама цього юнака?
Так.
Однак.
Дуже дякую.
Ваш син врятував мою доньку.
Як я можу віддячити?
Не варто.
-Варто. -Ні, справді.
Ми раді, що з нею все добре.
Ви можете дещо зробити.
Жулю.
Тримай.
Якщо це правда, що мудрість приходить з віком,
то мій юний онук
має бути потайки старим.
Звісно, це неможливо.
Пил.
Тут стільки пилу.
Але інше прислів'я все ж вірне.
Прошу.
Ніколи не пізно вчитися.
А це для вас.
Смачного.
Пробач, що сумнівалася. Ти молодець.
Ваша решта. Дякую.
Так!
Готові?
Краса!
Чекайте. Ми дещо забули.
Верхівку!
Вона майже така гарна, як татова.
Якщо нічого не робити
і не допомагати іншим,
нічого в житті не відбуватиметься.
Воно буде нудним, страшним і позбавленим любові.
Привіт. Як справи?
З Різдвом.
-Хочеш іще? -Так, будь ласка.
Зрештою…
хіба це не головне?
Любов.
Вітаю.
Привіт.
Це вам.
Дякую. Вони гарні.
Чудовий вибір. Повір мені.
Моя жіноча інтуїція цього разу не підводить.
Я впевнена.
Ось це Різдво.
На щастя, мій старий мозок вчасно згадав.
Іди сюди.
Будьмо!
З Різдвом.
Будьмо!
Переклад субтитрів: Ольга Галайда