Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
IGAZ TÖRTÉNET ALAPJÁN
Gondolom, később beborul.
Mi folyik Sutton Hooban?
Egy hölgy ásatási munkát ajánlott.
- Köszönöm szépen. Jó utat! - Köszönöm.
Jó reggelt! Mrs. Prettyt keresem.
Basil Brown.
Várjon itt!
- Megnézzük őket? - Igen.
Az ilyet rendszerint múzeumokra bízzák.
Igen, de Ipswitchben Mr. Reid Moir mondta,
a közelgő háború miatt nem kezdenek új ásatásokba.
Elég dolguk van a római villával.
- Mondta, hogy ön azon dolgozik. - Igen.
Azt mondta, ön nehéz eset.
Valóban?
Szokatlanok a módszerei… és képzetlen.
Hát ilyen ajánlást adott?
Nem vagyok képzetlen.
Világ életemben ásatásokon dolgoztam.
Apám tanított.
Talán Reid Moir csak meg akarja tartani magának.
Nem is tudom.
Mindig is érdekeltek ezek a dombok.
VIII. Henrik is ásatott itt.
Úgy tudom.
Nem tudni, mit talált.
A férjemmel azért vettük meg a birtokot, hogy feltárjuk, mi van alatta,
de füstbe ment a terv.
Mik lehetnek? Van tippje?
Szerintem halomsírok.
Valakinek a temetőjében állunk.
Viking…
vagy régebbi.
A helyi lányok állítólag rájuk feküdtek, remélve, hogy teherbe esnek.
Rengeteg legendát hallottam.
Azért akar ásatást?
Eltemetett kincsek miatt?
Világ életemben érdekelt a régészet, mint önt.
A gyerekkori otthonom egy ciszterci kolostorra épült.
Segítettem apámnak feltárni a szentélyt.
Megszólítja az embert, ugye?
A múlt.
Nyulai vannak, Mrs. Pretty.
Igen, tudom.
A nyulak túrnak.
Ártanak az ásatásoknak.
Ezzel szeretném kezdeni.
Nem ezzel kezdeném, már megbocsásson.
- Miért nem? - Látja a közepén a horpadást?
És a talaj nem elég tömör.
A tolvajok aknákat ástak.
A rablók fuvoláinak hívják.
Ha találtak valamit, már rég beolvasztották és eladták.
Szerintem jobban járna ezek valamelyikével.
De erről van egy megérzésem.
Az ön pénze, Mrs. Pretty, de tények, és ne érzelmek alapján döntsön!
Ami a pénzt illeti, elfogadható lenne heti egy font, 15 shilling és 6 penny?
Nem.
Megkérdeztem Mr. Reid Moirt, mit fizet. Ezt válaszolta.
Nem fizet eleget.
Értem. Sajnos, csak ennyit fizethetek.
Jól van, megértem.
Robert, honnan szerezted a gázálarcot?
Vedd le!
- Nem tudtam, hogy… - Ez nem játék.
Robert, ő Mr. Brown.
- Üdv, fiatalember! - Robert Pretty, örvendek.
- Ki üldöz? - Laska kapitány és a gengszterei.
Mr. Brown régész.
Nos, ásatásokon dolgozom.
A domboknál fog ásni?
Attól tartok, nem. Ma nem.
Elnézést!
Sok sikert a gengszterekkel, Robert!
Köszönöm.
És önnek az ásatással.
Fenébe!
- Mr. Brown. - Igen?
Billy Lyons. Ezt Mrs. Pretty küldi.
Rendben.
Mondja, hogy hétfőn!
Pontban nyolckor.
Heti két fontnál kevesebbért nem dolgozom.
Biciklin túl messze van, ha egész nap ásni akar.
Lyonséknál alhat a volt kocsiszínben.
Mr. Lyons a sofőröm, és Mrs. Lyons vezeti a konyhát.
Segítség is kell.
Kaphat egy embert.
Kettő jobb lenne.
Örülök, hogy mégis megegyeztünk.
John Jacobs és Mr. Spooner hozza a pásztorkocsit.
- Rossz időben jól jöhet. - Ó, ez nagyon figyelmes.
A fiam, Robert szívesen segítene.
Ha zavaró lenne a jelenléte…
Dehogy! Jöjjön csak!
Ezzel kezdi?
Igen.
Azt hiszem, hagyhatjuk a nagyobb dombot.
Ez itt.
Ebben találunk valamit.
Hát,
nem tartom fel.
Köszönöm szépen.
Szerintem jobb, ha békén hagyja Mrs. Pretty halmait.
- Köszönöm, asszonyom. - Köszönöm.
Drágám, finomabban! Elütsz.
Sajnálom. Mr. Brown hív.
- Most? - Igen.
Köszönöm az üzenetet.
Úgy néz ki, mint a tálca a hentesnél.
Ez a fekete szín talán tűzre utal.
Kik azok a férfiak?
Az Ipswich Museumból jöttek. Mr. Reid Moir telefonált.
Kíváncsi volt az ásatásra, hát meghívtam.
Mrs. Pretty? Ő Guy Maynard, az új kurátorunk.
- Örvendek. - Helló!
Helló, Brown!
Maynard. Segítene itt, a sarokban?
Príma!
Egy.
- Fogja? Kettő. - Igen.
Három! Fenébe!
Ez a munkája eredménye?
Elnézést!
Többet tudok önnél, igaz?
Kérem, támogassa a római villát, Mrs. Pretty!
Jön a háború. Mindenki az ásatáson dolgozik, míg el nem kezdődnek a harcok.
Meg kell kérnünk, hogy küldje vissza Mr. Brownt.
Szeretném, ha befejezné, amit elkezdett.
Talán ez a legnagyobb római villa Felixstowtól északra.
Sokkal jelentősebb, már megbocsásson, mint ez a kis kaland.
A döntés Mr. Browné.
Elnézést, az idők folyamán az a fadarab összepréselt homokká vált.
Tévesen mértem fel a korát.
Viking korra gondoltam, de azt hiszem, régebbi.
- Angolszász. - Ez nem valószínű, Brown.
Szükségünk van önre a villánál, ezért jöttem.
Mrs. Pretty elengedte.
Azt mondtam, ez az ön döntése.
Akkor maradok.
Köszönöm, asszonyom.
Megbocsásson!
Nézze, Brown, értem én. Megkapja a heti két fontot.
Kap pár napot, hogy befejezze, de a miénk az egyetlen múzeum a környéken,
hát jól fontolja meg a jövőjét!
Értettem.
Mr. Brown mindenféléket mesélt.
Például, mi a régész legfontosabb testrésze?
Nem tudom.
Az orra.
A szagról tudja, hogy van-e ott valami.
Délután meglátogatod apádat.
Attól tartok, itt van rám szükség.
Lemehetek?
Ha befejezted.
A főtt marhahús senkinek sem tesz jót egy ilyen forró napon, Mrs. Lyons.
Pont, mint múltkor.
Mrs. Pretty, azért van ennyi sava, mert sokat aggodalmaskodik.
Már beszéltünk erről.
Meg kell tanulnia kevesebbet aggódni,
különben fekélyt kap.
Hát… Ha így gondolja.
Nem kéne ott lennie. Nem biztonságos.
Spooner és Jacobs kitámasztja. Anélkül nem folytathatjuk.
Howard Carter beszámolóját olvastam Tutanhamon sírjáról.
A sírkamra küszöbén állt,
az első emberként 3000 év után,
és még látta az ujjlenyomatokat a festéken.
Azt mondta, az idő elvesztette a jelentőségét.
Eszembe jutott, hogy talán emberi maradványokra talál.
Igen, lehetséges.
Ásunk, hogy a holtakkal találkozzunk.
Hogy exhumáljuk őket.
Emberi maradványokhoz mindig halottkémet hívnak.
Ez mindig kijár a halottaknak, akárhány évszázadot vártak is.
Nem áshatunk anélkül, hogy figyelembe ne vennénk…
Brown?
Mr. Brown.
Spooner! Jacob! Hozzanak segítséget!
Ott!
Gyerünk, Basil!
Vigyázzanak a fejére!
Mr. Brown!
Mr. Brown?
- Ez az. - Ez az.
Mr. Brown.
Most már nincs baj. Rendben van.
Minden rendben.
A könyvtárba, Grateley. Fektessék a kanapéra!
Látott valamit?
Láttam-e?
Amíg odaát volt.
Valami tényleg eszembe jutott.
Mi?
A nagyapám.
Az ő nevét viselem.
Basil Brown.
Parasztember.
Ő tanított mindenre, amit Suffolk földjéről tudok.
Látta őt?
Nem láttam semmit. Csak…
eszembe jutott.
Nos… talán ő látta önt.
Elnézést!
Rendben van?
Mr. Brown!
Pihennie kell.
Látja, Mrs. Pretty, ez tetszik önnek.
Ezzel akarta kezdeni. Ovális.
Mint egy disznóhát.
A többi mind kör alakú.
- Igen. - Ezt a földet ezer éve szántják.
Bárki szántott is itt,
fokozatosan lefaragott belőle. Mire eljöttek a rablók,
azon a helyen ástak, amit a közepének hittek.
- De talán nem az volt. - Így van. Keletről nyugatra, ezt érzem.
Adjon parancsot,
és én ások.
A repülőm lezuhant a sarki pusztaságba,
és mire felébredtem, eltelt 500 év.
Most a 25. században rekedtem.
Az milyen?
A Földet Gyilkos Kane uralja, egy rendkívül kegyetlen ember.
Mint Hitler?
Igen, még rondább bajusszal.
Azoknak volt bajszuk, akik ezeket a halomsírokat emelték?
Szakálluk is.
Nagyon szakállas népség volt.
Nem úgy, mint a rómaiak. Ők simára borotválták magukat.
A vikingek és az űrpilóták ugyanolyanok, igaz?
Új földeket fedeznek fel, és hajókkal harcolnak.
Igen, ha így mondod, ugyanolyanok.
Sokszor jönnek erre. Van a közelben egy légibázis.
Szeretne repülni, Mr. Brown?
Nagyon is.
Az egész űrben.
Amikor csak a teleszkópomba nézek.
Van teleszkópja?
- Igen. - Elhozta?
Igen.
Megmutatná?
Talán.
Ez aztán szeret fecsegni.
Mi volt ez az izé az űrutazásról?
Mr. Brownnak nagyon sok könyve volt.
Biciklin jött, egy egész ládával hozott.
Sloan szerint néhány norvégul van.
Felpróbáljuk a zöld selymet?
- Régi kedvenc, nem? - Nem.
A bársonyt a csipkével.
Mrs. Lyons reméli, hogy ízleni fog.
Hogy van a lába, Mr. Grateley?
Sokkal jobban, köszönöm kérdését.
- Bekapcsoljam a rádiót? - Igen.
…a légierő 32 év alatti tartalékosait felszólították,
hogy készüljenek katonai pilóta- vagy legénységi képzésre.
Csak 12 éve van itt.
Cheshire-ből jött.
Aztán hozzáment az ezredeshez.
Amikor Edithtel találkozott, az még iskolába járt,
és a 17. születésnapján kérte meg a kezét.
Edith elutasította.
Azt mondta, nem hagyhatja el az apját.
Még 13 évig ápolta az apját, amíg meg nem halt.
Tizenhárom évig.
Végül igent mondott az ezredesnek.
Az minden születésnapján megkérte a kezét.
Nem sokkal Robert születése után
a férje is meghalt.
Ki hitte volna!
FANTASZTIKUS TÖRTÉNETEK
Ki akar belenézni?
- Azt hittem, le kell ülnünk. - Próbáld meg!
Ez az.
Követlek hazáig.
Várjon, az ég szerelmére!
Gyerünk!
Maynard!
A snape-i halomsírban vasszegecset találtak, ugye?
Snape? Basil, mit talált?
Úristen, Basil!
- Szerencsével járt, Basil? - Jól állunk.
Mr. Spooner, hozza a mérőszalagomat a kocsiból!
Egyikük hívja ide Mrs. Prettyt!
- Londonba ment. - Mi? Meddig?
Londonba, Roberttel. Pár napra.
A mindenit!
Jól van, mehet. Együtt!
Legyen mit mutatnunk Mrs. Prettynek, ha visszajön!
És a kristálypoharakat.
Nem, a mellékajtón, kérem.
- Mrs. Pretty visszatért már? - Épp vacsorázni készül.
Mondtam, hogy sürgős.
Biztos nem szeretné zavarni…
Nem baj, Mr. Grateley.
- Mr. Brown az? - Igen, drágám.
Szerintem ezt látnia kellene.
Ez egy hajó.
Hogyhogy hajó?
Egy hajó, amit a halom alá temettek.
Miért ásna el valaki egy hajót?
Gondolom, ez egy sír.
Kinek a sírja?
Feltételezem, hogy egy fontos emberé.
Egy harcosé…
vagy királyé.
Biztos a folyótól a dombig húzták a hajóját.
Farönkökre tették és kötelekkel húzták.
Férfiak, lovak, biztosan több száz kellett hozzá.
Egy jelentéktelen emberért nem csináltak volna ilyesmit.
El tudod képzelni, milyen pompával temették el?
A dalokra, amiket énekeltek,
Mr. Spooner az asztal alá itta volna magát.
Vikingek?
Szerintem ez régebbi.
Maynard nem ért egyet, de szerintem ez angolszász sír.
Ez az ön érdeme, John Jacobs, mert ön találta az első szegecset.
Igen, Mrs. Pretty. Ő.
Gratulálok, Mr. Brown.
- Ön hitte, hogy van itt valami. - Valahogy éreztem.
És milyen helyesen, Mrs. Pretty!
- Fiatal John. Gratulálok, Mr. Spooner! - Köszönöm, asszonyom.
E fiatalember nélkül nem ment volna.
Robert, egy hajó!
Köszönöm. Mr. Brown.
Sok földet kell megmozgatni.
De ki tudja?
Biztos, hogy folytatódik.
Jó estét!
Felfogja, mit jelent ez?
Mindent megváltoztat Ipswichben.
Az ország minden múzeuma irigykedni fog ránk.
- Elázik, Mrs. Pretty. - Attól tartok, már eláztam.
Mr. Reid Moir kedvesen felajánlotta, hogy átveszi az ásatást.
Elutasítottam a nagylelkű ajánlatát.
- Nem. - De igen.
Mit mondott?
Hogy nem tarthatom meg magamnak, ami igaz is.
Gondolom, dühbe gurult.
Közben idehívtam Rory Lomax kuzinomat.
- Igen. - Látom, hogy elkel a segítség.
Ő még amatőr, de hát Mr. Reid Moir is az.
- Jobb, ha a kocsiba megy… - Igen.
…mert itt… nagyon megázik.
Meg akartam köszönni, hogy olyan türelmes Roberttel.
- Reggel alig várja, hogy találkozzanak. - Ő tart éberen.
Vannak gyerekei?
Nem, mi…
Nincsenek.
A szolgák szerint mindent tanult a latintól a geológiáig.
A hiányos műveltség veszedelmes.
- Állítólag ön könyvet is írt. - Igen.
Útmutatót csillagászati térképekhez,
hogy az egyszerű embereknek is hozzáférhető legyen.
Tizenkét évesen elhagytam az iskolát. Mindig is szerettem tanulni.
Felvettek volna a Londoni Egyetemre,
de apám hallani sem akart róla.
Velem vacsorázna?
Nos… Köszönöm, igen.
Jó estét, Vera!
Meglepetés várja a szobájában.
Jó.
May.
Hoztam pár tiszta inget.
Épp ideje volt már.
- Örömmel látsz? - Hát persze.
- Nem is tudtad, hogy jövök, ugye? - Nem.
Pedig mondtam.
Az utolsó levelemben.
Félretettem őket a hétvégére.
Megállás nélkül dolgoztam. Ismersz.
Igen.
Ismerlek.
Sok a dolgom.
- Úgy néz ki. Itt nincs hova ülni. - Sok minden történik.
- Mi az? - Nincs hová leülni.
Sajnálom. Sok a munka!
Valamit mutatni akarsz. Látom a szemeden.
Nem mondok semmit.
Ott van Mr. Brown egy nővel.
Gondolom, a felesége. Tudja, mindennap ír neki.
Fáradjon be!
Mr. Brown bocsánatát kéri, asszonyom.
Ez minden. Köszönöm.
Valaki egész életében áshat anélkül,
hogy olyasmit találna, mint én itt.
- Gyönyörű, az biztos. - Igen, gyönyörű.
Jobb, ha vigyázol magadra.
Hogy érted?
Ez a hajó mindenkinek kellene, de te találtad meg.
- May. - Ne hagyd, hogy a múzeum
elvegye a dicsőséget!
- Nem fogja. - Vagy az az úrnő.
- Emelnie kéne a béredet. - Nagyon támogat…
Nem kérek többet.
Mrs. Pretty nagyon kedves.
Látom, meghódította a szíved ez a viking hajó.
May, biztos nem maradsz éjszakára?
Lekésem a fuvaromat.
Igen.
Köszönöm, hogy eljöttél, May.
Hiányzol.
- A könyveid voltak a társaságom. - Nem.
- De igen. - Az nem szórakoztató társaság, ugye?
- Bizony, kemény munka. - Az.
- Kedves tőled, hogy hoztál inget. - Igen.
Rendben.
Ma elolvasom a leveleket.
- Viszlát! - Viszlát!
A mindenit!
- Hadd segítsek! - Jó.
Jól van. Menjen oda és fogja ezt a ponyvát!
Úgy. Van ön mögött egy cövek.
Jól verje be!
Honnan jött?
Motorbiciklin Ipswichből.
Rory Lomax vagyok.
Ja. Reid Moir küldte?
A múzeumból?
Edith Pretty unokatestvére vagyok.
Ő hívott. Azt mondta, szüksége van még egy emberre.
Emlékeztettem a tapasztalatlanságomra, de ő ragaszkodott hozzám.
Igen. Hát…
biztosan hallja majd, hogy a nevem Brown.
- Basil Brown. - Örvendek.
Egy ideig esni fog, hát nyugodtan üljön le!
Biztos jól megázott, ha motoron jött Ipswichből.
Csak a végén kapott el az eső.
Vagy úgy. Begyújtok. Kér teát?
Igen, kérek.
Azt hiszem, egy régi angolszász hajót találtunk.
Ha holnap eláll az eső, talán meglátja, mit csinálunk. Rendben?
Milyen izgalmas!
Igen, egész jó.
Hozza a másik ponyvát!
Kérem a kalapácsot!
Rendben.
Emelje fel!
Ez az.
Rory!
Szia, kisöreg!
Éjszaka érkeztem. Anyu hol van?
Londonba ment.
Ki tudja, egy év múlva élünk-e még?
A sárga és a zöld labda gázt jelent.
A vörös robbanószereket.
A piros csíkok gyújtóbombákra utalnak.
Ha az utcán ér a légitámadás,
minden fajtájára tudnotok kell helyesen reagálni.
Ne dobálózzatok velük!
Siettem, hogy időben ideérjek.
Az hatással lehet az eredményre?
Lehet, de a betegség tény.
A gyerekkori tüdőgyulladása megrongálta a szívbillentyűket.
Sajnos, javíthatatlanul.
Egy újabb roham valószínűleg sokkal súlyosabb lesz.
Talán halálos is.
- Nincs mit tenni? - Sajnálom. Bár jobb hírem lenne!
Mr. Reid Moir van itt pár emberrel.
- Nem mondták meg, kik. - Akkor betolakodók. Hol vannak?
- A halmokhoz mennek. - Gyorsan menjen értük!
Lyons?
Olvastam az osebergi hajóról.
Az egy viking hajó, amit Norvégiában találtak.
Volt a közepén egy sírkamra. Fedett.
Mint ahogy Noé bárkáját elképzeljük.
De ha ennek lett volna tetőzete, már rég beomlott volna.
Ezen a vonalon a talaj magasabb, de sötétebb.
Ön szerint valami van alatta?
A nap végére talán kiderül.
Uramisten!
Ez hihetetlen.
Mi az Ipswich Museumban büszkék vagyunk a munkánkra,
és biztos egyetért, hogy kifogástalan.
- Ott meg kell állniuk! - Tessék?
Ez egy kényes lelőhely. Nem biztonságos egy akkora férfinak.
Ez az ön műve?
Igen, Basil Brown vagyok, ásatási munkás.
Nos, Basil Brown, ásatási munkás,
én Charles Phillips archeológus vagyok,
és azért jöttem, hogy elmondjam, mivel ez országos jelentőségű lelet,
a British Museum veszi át a munkálatokat.
Az ön munkája…
szerencsére rendesnek tűnik,
de már nincs szükség a szolgálataira.
Úgy értsem, ön személyesen veszi át a munkát?
Grimes, még sose láttam ehhez foghatót.
Igen, uram.
Brailesford, mondja le minden programomat!
Tudja meg, ki szabad! Ide Piggott kell.
- Keressen szállást! Minél közelebb. - Igen, uram.
Az a sötétebb talaj a közepén ígéretesnek tűnik.
Maguk fejezzék be! Egy követ se mozdítsanak többé!
Elnézést, Mr. Phillips!
Nem az ön alkalmazottja vagyok.
Hanem Mrs. Prettyé, és addig dolgozom, míg ő le nem állít.
Ezt nem bízhatjuk egy vidéki múzeum szedett-vedett csapatára.
Ezt Mrs. Prettynek is tudnia kell.
John, csak egy perc kell. Tudom, hogy ezt hallani akarja.
- Jó, várjon itt! - Igen.
- Holnap reggel 10.30-kor fogadja. - Tudnia kell, mit találtam.
- Ne erőltesse! - Tudnia kell, mit találtam.
John!
Elment, Mr. Grateley?
Nem Grateley vagyok.
Elnézést a zavarásért, de azt hiszem…
megtaláltuk a sírkamrát a hajóban.
- Mr. Phillips tudja? - Nem neki dolgozom.
Mi az óhaja?
Tájékoztatott, hogy a minisztérium rendelete
az ő irányítása alá helyezte az ásatást.
Nos…
akkor ennyi.
Ha úgy akarja, még egy napig folytathatom.
Rosszul van, Mrs. Pretty?
Talán…
csengethetne helyettem.
Jó.
Nem parancsolhat önnek. A hajó önnek köszönhetően került elő.
Ne feledje, miért akarta ezt!
Azt mondta, megérzés. És igaza volt.
- Úgy tűnik, Mr. Brown bejött. - Mr. Brown.
Jól van.
- Hozhatok valamit? - Hívja Ellent, kérem!
Mrs. Pretty szívesen megtartja önöket,
és ezt kihasználjuk.
Az elsődleges feladatuk a lelet rendben tartása.
Hát ássák körül egy méternyire a sírdombot,
és tüntessék el azokat a földkupacokat!
A kifejezett engedélyem nélkül nem léphetnek a hajó testébe.
Folytassák!
Ön ezt eltűri, Basil?
Jó napot, Mr. Brown!
- Anyámnak gyomorégése van. - Sajnálattal hallom.
Nyugalomra van szüksége. Ezt készítettem neki.
Nagyon szép rakéta.
Hová megy?
Haza kell mennem.
Mikor jön vissza?
Sajnálom, Robert.
Sajnálom.
De Mr. Brown…
Mr. Brown!
Úgy tűnik, nincs munkám.
Phillips nem enged be a hajójába.
Az ő hajója? Tényleg?
Gondoltam, készítek pár fotót. Nem lenne gond?
Egyáltalán nem, hacsak nem engem fotózol.
Nem hibáztatom Brownt. Egy ilyen rendes ember…
jobbat érdemel Philipsnél.
- Hibáztatni? - Ma reggel elment. Nem tudtad?
Hol van Robert?
Nincs más munkád?
Írok Maynardnak, majd ad valamit.
Elmondtad Mrs. Prettynek, hogy elmész?
Gondoltam, majd rájön magától.
Ez a hála, amiért lehetőséget adott neked?
Jegyezd meg, én nem kapok elismerést.
- A lábjegyzetben sem leszek. - Ezért vállaltad?
- Hogy maradhatok mindig munkás? - Ezért ástál egész életedben éhbérérét?
Nem, May. Azért tettem, mert jó vagyok ebben.
Mert erre tanított az apám, őt meg az ő apja.
Mert ha mutatsz nekem egy maroknyi földet Suffolkból,
megmondom, kinek a birtokáról van.
Tessék.
Elnézést! Ismeri Basil Brownt?
- Tudja, hol lakik? - Igen, ismerem.
A falun kívül lakik. Arra.
Köszönöm szépen.
Én találtam meg azt a hajót.
Talán nem vagyok cambridge-i tudós, de rájöttem, mi van ott.
Jacobs és Spooner is, és erre senki sem fog emlékezni.
Nem tudhatod.
Ha nem leszel ott a végéig, akkor még kisebb az esélye.
Te mondtad, hogy a munkád nem a múltról, hanem a jövőről szól,
hogy a következő generációk tudják, honnan származnak.
A vonal, ami az őseikhez köti őket. Nem ezt mondtad mindig?
Valami olyasmi.
Különben miért turkálnál a földben,
míg az ország háborúra készül?
Mert ez jelent valamit, ugye?
Valamit, ami tartósabb lesz, mint a közelgő háború.
A mindenit!
Ez Robert.
Robert?
Robert!
Mr. Brown.
Robert, idáig bicikliztél?
Megígérte.
May!
Azt mondta, megmutatja a kozmoszt. Megígérte.
- Jó ég, ki van itt? - Ez itt Robert Pretty.
Mrs. Brown vagyok.
Biztos megszomjaztál a hosszú úton.
Gyere csak!
- Igyunk egy pohár tejet! - Hosszú út.
- Édesanyád tudja, hogy idejöttél? - Hogy találtál ide?
Vigyem a biciklidet?
Elmegyek, felhívom Mrs. Prettyt.
- Köszönöm. - Jól van, Mrs. Pretty. Bent van.
- Erre! - Köszönöm.
- Nyilvánvalóan aggódtunk. - Igen… Ő May, a feleségem.
- Mrs. Pretty. - Köszönöm szépen.
Nem alkalmatlankodott. Nagyon kedves fiú.
Mrs. Brownnak van egy zenedoboza Whitbyből, amit kagylók borítanak.
Szeretnéd látni?
Nem, már eleget alkalmatlankodtunk.
Hova gondoltál?
Eltévedhettél, meg is halhattál volna.
- Robert, mi jutott eszedbe? - Sajnálom, anyu.
Robert azért jött, hogy emlékeztessen egy ígéretemre.
Hogy megmutatom neki a csillagokat a teleszkópommal.
Ugye?
Akkor visszatér?
Igen.
Köszönöm.
Jó reggelt!
Mr. Grimes. Én… jegyzeteltem.
Talán hasznát veszi.
Ezekkel napokat takarítok meg.
- Biztos gyanította, hogy mi van itt. - Jól halad.
Ön is jól haladt.
Köszönöm szépen.
Szép munka, Mr. Brown.
Igen, elkezdtük.
- Phillips. - Visszatért az ásatási munkásunk.
Jó reggelt!
A jelek szerint a hajó alján lehet egy érintetlen sírkamra.
Nagyon izgalmas.
És a világ eseményei, C.W.?
Hatással lesznek ránk?
A tegnapi hírek alapján
heteken belül elkezdődhet a háború,
és minden ásatás leáll az országban.
Úgyhogy rajtunk múlik.
- Uramisten! - Istenem!
Jim! Billy Grimes!
- Stuart! - Hogy ityeg?
Nagyon jól. A feleségem, Margaret.
- Peggy. - Mrs. Piggott, én is örvendek.
Mr. Phillips, szeretném elmondani,
mennyire örülök, hogy hívott.
Tudom, hogy Stuart elküldte önnek a tanulmányomat.
Kedves öntől, hogy elolvasta.
Igen, nagyon érdekes.
- Remélem, megszolgálom a bizalmát. - Efelől nem kétkedem.
Csak még nem végeztem tényleges terepmunkát.
Nem akarom, hogy azt higgye, tapasztaltabb vagyok a valóságnál.
Minden fontos tulajdonsága megvan.
Tényleg?
Ez a hajó nagyon kényes.
Mondhatjuk, alig létezik.
A túl nagy súlytól, szétesik.
Ön alig 60 kilós.
Én majd innen irányítok, önök, a könnyűk meg majd ásnak.
Szóval csak a méretem miatt hívott?
Ezt eltalálta.
Igen, hála Istennek, Piggott nem egy ducit vett feleségül.
Folytassák!
- Brailesford, ehhez mit szól? - Uram?
Mit talált?
Rendben.
- Én fizetem az első kört. - Nagyon kedves öntől.
Nincs dupla ágy?
Sajnos nincs. De nem baj, ugye? Nem akarom panaszkodással kezdeni.
Jaj, ne! Persze, hogy nem.
Nagy szerencse, hogy részt vehetünk ebben.
Igen.
Ez valami óriási lesz!
Inkább ezt az ágyat kéred,
vagy azt?
Ezt választom, jó?
Keress egy csillagot, és azonosítsd az útvonalát!
- Jó estét, uraim! - Jó estét, Mrs. Pretty!
Szia, anya!
Helló, drágám!
Az űrpilóták a csillagok alapján tájékozódnak?
Persze.
Még tíz perc, parancsnok, aztán irány az ágy!
Látok egy csillagot.
- Istenem! - Mi folyik itt?
- Beomlott alatta. - Húzzák ki onnan!
Piggott, húzza ki!
Sajnálom. Nem akartam kárt okozni.
- Mit talált, Brailesford? - Jól van?
- Rozsdás darabok. - Ugyan már! Ezért tanult annyit?
Korrodált tárgyak amorf egyvelege.
Menjen oda és fotózza le!
Nagyon meleg van a napsütésben.
Jól vagyok. Köszönöm.
Óvatosan járjanak ott, az lehet a sírkamra.
Kér egy kis vizet?
- Köszönöm. Olyan ügyetlen vagyok! - Egyáltalán nem.
Nagyon szép szoknya.
Nagyon haszontalan, de nincs semmi jobb.
- Egyenesen a szabadságunkról jöttünk. - Valóban?
- Igen. - Jöjjön a házba!
Lássuk, mit találunk!
Mrs. Pretty még mindig rosszul van?
Azt mondja, jól van,
de ez jellemző rá.
Fene egye ezt az időt!
Elvész egy egész nap.
És nemsokára a világ eseményei…
megzavarnak bennünket.
Ez egy igazi verseny.
Akkor elvesztegeti Mr. Brown tehetségét.
Ez remek ötlet!
Stuart nem talált hibát a munkájában. Ő áshatná ki a tatot.
Mr. Brown nem képzett.
Ez csak sznobizmus, Mr. Phillips.
Brown!
Jöjjön ide!
Istenem, Margaret!
Bocsánat, elfelejtettem bezárni.
Négy másik szobával osztozunk azon a fürdőszobán.
Bárki rád nyithatott volna. Grimes vagy Phillips.
De te voltál az, a férjem.
Igen, de szerinted mit éreznék, ha valamelyikük úgy látna?
Hogy?
Így?
Jézusom! Hagyd abba! Óvatosabbnak kéne lenned, ez…
Most, hogy ennyit vártam, megyek fürdeni.
- Mr. Spooner. - Igen.
- Jó reggelt, Mr. Piggott! - C.W.
Felébreszthettél volna.
Nem akartalak.
Miattad elkéstem.
Óvatosan, Stuart! Az ott egy finom vonal.
Finom. Igen.
Egy pillanat.
Csak óvatosan! Semmi könnyelműség.
- Finoman. - Igen, uram.
Háromra. Egy, kettő, három.
És így.
Ne mozduljon!
Piggott, nézze!
Hol találtad, drágám?
Okos kislány.
Phillips!
- Ezt nézze, uram! - Nézze!
Nézzék!
- Te jó ég! - Az arca!
Phillips.
- Mrs. Pretty, több is van. - Itt és itt is.
Sokkal több van.
Megtekintenék ezt, kérem?
A bordák közt találtam.
Szerintem ez egy meroving tremiss, a hatodik század végéről.
Az lehetetlen.
A vikingkori Kelet-Angliában a 9. századig nem volt pénz alapú gazdaság.
Szerintem a hajó idősebb.
Mr. Brown mindig ezt mondta.
Ez angolszász.
Piggott! Grimes!
Istenemre, ez kora középkori!
Hatodik századi.
Ez mindent megváltoztat.
Ezek nem portyázó rablók voltak.
Volt kultúrájuk.
Volt művészetük.
Volt pénzük!
Búcsút mondhatunk a vikingeknek.
- C.W., nézze! - Az ég szerelmére!
Uramisten!
Brown most mutatott nekem egy meroving tremisst.
Láttam!
Ez angolszász.
Ez hihetetlen!
Szia! Itt táborozol?
Nem, Rory, az unokatestvérem alszik itt.
Nem engeditek be?
Nem, túl meleg neki a ház.
Képzelem.
Csatlakozik a légierőhöz.
- Tényleg? - Bármikor jöhetnek a papírjai.
Megkapja a szárnyait.
Szép munka, mindenki.
Brailesford, Piggott, rakják az aranyat az autóba!
Egyenesen a British Museumba visszük.
Tessék?
Nos, ott a helye, Mrs. Pretty.
London bombázásra készül.
A British Museumból épp elviszik a kincseket, nemde?
Igen, de ez a laborba kerül.
Ez a kincs valaki sírjából jött.
Vizsgálat lesz, az dönti el a sorsát.
Addig is, Mr. Brown… mint e csodálatos hajó meglelője,
kérem, vigye a kincseket a házba!
Igenis, Mrs. Pretty.
Köszönöm mindenkinek!
Uraim, elkelne némi segítség. Mr. Lomax.
Ez teljességgel szabálytalan.
Ez mind Mrs. Pretty tulajdona, nemde? Az ő birtokán van.
A vizsgálat biztosan eldönti, hogy a kincs Mrs. Prettyé vagy az államé.
Piggott, azt akarta, hogy a kincs az Ipswich Museumba kerüljön?
Jó döntés volt ez?
Ez egy sír.
Nem, ez…
Itt egy élet tárul fel,
és mi ezért ásunk.
Erre.
Úgy lesz a legjobb.
Ezek egy másik világ küldöttei.
Régebben Robert apjával táboroztam.
Emlékszem, az énekük alapján azonosította a madarakat.
Most a csalogány hangjáról mindig ez az erdő jut eszembe.
- Ezek csalogányok? - Nem hallotta őket?
Nem.
Sosem hallottam csalogányt. Csak a rádióban.
Van egy ragyogó csellista, Beatrice Harrison.
Nyári estéken a kertben gyakorolt és…
egy este skálázás közben egy csalogány csatlakozott hozzá.
Nem tudta elhinni,
hát belekezdett egy szonátába, és a csalogány újra besegített.
Tényleg?
Igen, másnap és azután is újra megtörtént.
Ms. Harrison izgalmában felkereste a BBC-t.
- És? - Pár nappal később
a BBC hangfelvevő berendezést szerelt fel Ms. Harrison kertjében.
Ő játszani kezdett. Vártak, vártak…
és…
végül a csalogány dalra fakadt.
Vagy 15 percig énekelt
a csellóval összhangban.
Na ne!
De igen.
Tudom.
De az a rendkívüli,
hogy mások, akik a saját kertjükben hallgatták az adást,
jelentették, hogy más csalogányok is dalra fakadtak.
Ez csodálatos.
Igen. Csodálatos volt.
Margaret!
Gyere!
Jól van.
Jó éjszakát!
Majd figyelem a csellókat az erdőben.
„Csellókat.”
Tessék, barátaim!
Egy legendát ásunk ki.
- Beowulfot. - Artúrt, a britek királyát.
Egészségünkre!
Méghogy a középkor sötét! Alig látom a sörömet.
Mi ez az egész?
Próbálják az elsötétítést.
Szóval a németek ezúttal repülővel jönnek?
Legutóbb a folyón érkeztek.
Krisztus után 600-ban?
Tudják…
Nagy nap volt ez. Fáradt vagyok.
Ha megbocsátanak.
- Szép munka, Mrs. P., csodálatos lelet. - Igyunk a feleségére!
- Nem, én is megyek, drágám. - Ne! Biztos ünnepelni szeretnél.
- Maradjon még, Piggott! - Most én fizetek. Még egy kört!
C.W., kérdezze meg, hogy fizethetünk-e meroving tremisszel!
…a sajtókampány,
a Németország politikáját irányító államférfiak fenyegető kijelentései,
a rendszeres provokációk és határsértések,
és végül a fegyveres erők mobilizációja a lengyel határon
ennek pont az ellenkezőjét bizonyítja.
Egy küldöttség tegnap este kérte a miniszterelnöktől
a nők, gyerekek és fogyatékosok azonnali evakuációját,
mint óvintézkedést a háború hirtelen kitörése esetére.
…keressék meg Buck Rodgerst!
Hívjátok az őröket!
Ha elmenekülnek, mindenkit a robotzászlóaljba küldök!
Még ne!
Drágám, C.W. azt akarja, hogy vigyek a korrodált vasból a laborba.
Azt hisszük, páncélzat maradványa lehet, és meg akarok állni mosakodni…
Veled menjek?
Nem, C.W.-nek minden emberre szüksége van.
És nagyon elégedett veled.
Tényleg?
Brailesfordot viszem, mert a labor az ő specialitása.
- Légy nagylelkű, Margaret! - Peggy.
A nevem Peggy.
Hiányozni fogsz, Peggy.
Elnézést, amiért elrabolom.
Kedves öntől, hogy meghívott, Mrs. Pretty.
A férje nélkül nem maradhat a kocsmában.
Mr. Phillips halálra untatná.
Előhívta már a fotóit, Mr. Lomax?
Már elkezdtem, de rengeteg van belőlük. Jobb lesz igyekeznem.
Bármikor megkaphatom a papírokat.
Roryt felvették a légierőbe.
Gratulálnom kéne?
Nem tudom.
Edith nem gratulált.
Fenségesen néz ki.
Jó étvágyat!
Ne maradj túl soká, drágám! Késő van.
És ez egy részleges holdfogyatkozás.
Ne fuss!
Édes Istenem!
Nem rossz ómen?
Régen azt hitték.
Az ember úgy érzi, az istenek dühösek.
Azok, akik eltemették a hajót…
miben hittek?
Hát,
valahova hajóztak, ugye?
Az alvilágba, a csillagokba.
Ahova jutunk, ha meghalunk.
Tehát nekünk csak a maradék jut?
Jelentkezett a halottkém.
Pénteken lesz a vizsgálat, az ön jelenléte is szükséges.
Nagy az érdeklődés a hajó iránt.
Ezért utána mindenkit meghívok megtekinteni.
Mindenkit?
Jönnek a falusiak és a barátaim a megyéből.
Emlékeztetném, milyen sérülékeny ez a lelet.
Nyugodtan hívják meg a rokonaikat és a barátaikat!
Mrs. Pretty…
Te jó ég!
Robert!
Senki ne menjen a vízbe! Dagály van, erős az ár.
A nagy háborúból származó rozoga gépeken képzik ki a fiúkat.
A férjem azt mondta, aki a fia halálát akarja, küldje a légierőhöz.
Azt mondják, most a levegőben fognak harcolni.
Mi történt, anyu?
Jól van?
- Elviszem Robertet a házba. - Elvigyem én?
Nem akar menni.
Megkérem, hogy vigyázzon rám.
Köszönöm.
Robert!
Igen?
Gyengének érzem magam.
Nekem olyankor le kell feküdnöm,
- és kell egy pohár víz. - Tényleg?
- Az rendszerint segít. - Az kell nekem is.
- Fognád a kezem? - Persze.
David Atkinsonnak hívták.
Ez volt a második szólórepülése.
Itt a rendőrség és a halottkém.
Hoztam száraz ruhát.
A sátorban van némi kávé.
Kérsz?
Apám megfulladt
egy cornwalli nyaraláson.
Elragadta az ár.
- Sajnálom. - Jaj, nem.
Rég történt.
Epilepsziás volt.
Mi vonz a fotózásban?
Gondolom, csak próbálom megörökíteni a dolgokat…
ahogy elmúlnak.
Hogy megőrizzük a lényeget.
Apám egyszer adott egy régi érmét,
és azt mondta, Augustus császár idejéből származik.
Ismertem a történetet a Bibliából, ahogy Jézus érmét mutat a tanítványoknak.
„Adjátok meg azért ami a császáré a császárnak.”
Igen.
És én…
Szentül hittem, hogy pont az én érmém volt az,
amelyet Jézus a tanítványainak mutatott.
Csodának hittem, hogy a kezemben foghatom.
Mi lett az érmével?
Viselem.
Azt hittem, szerencsét hoz.
És hozott?
Ha elmúlna ezer év…
egy pillanat alatt…
mi maradna belőlünk?
Ez.
És az órád részei.
A lámpa.
A bögre töredékei.
De a mi minden porcikánk… eltűnne.
Hallgasd!
Mit?
A pilóta meghalt, ugye?
Igen, drágám.
Várj!
Ugye, Rory nem hal meg?
Sajnálom.
Nem.
Te sem halsz meg?
Mrs. Pretty!
Rosszul van?
- Kérem, kísérjen a szobámba! - Persze.
Jól van?
Igen.
- Hívjak orvost? - Nem. Ez csak gyomorégés.
Mrs. Pretty, jól van?
Olyan unalmas vagyok!
Hozna egy kis tejet?
- Igen. - Köszönöm.
- Biztos? - Igen, köszönöm.
Robert! Drágám!
Robert!
Jól vagy?
Robert?
Tudom, hogy beteg. Semmit sem tehetek.
Miért nem tehetek semmit? Segítenem kéne rajta.
Segítesz. Tőled jobban van.
Nem. Rosszabbul van! Látom.
Amikor apám meghalt,
mindenki azt mondta, vigyáznom kell anyámra.
És én elbuktam.
Kudarcot vallottam.
Robert…
mind kudarcot vallunk.
Mindennap.
Vannak dolgok, amik nem sikerülhetnek…
bármennyire is igyekszünk.
Tudom, nem ezt akartad hallani.
Erősebb vagyok, mint anya gondolná.
Tudom.
Talán megmutathatnád neki.
Most,
menjünk be, jó?
Gyere!
Ideje ágyba bújnod. Gyere!
Állítólag egy egész sereg firkász jön.
Egy okostojás a Sunday Mirrortól már megkérdezte,
hogy a hajó bírná-e még a tengert.
És mi lesz a kinccsel? Ez a fő kérdés.
- A németek megtámadták Lengyelországot… - C.W. látta a feleségemet?
…és sok várost bombáztak. A király a tanács délutáni gyűlésén aláírta
a sereg, a flotta és a légierő mozgósítására vonatkozó parancsot.
A király és a királynő egyelőre a Buckingham-palotában marad.
Tehát kezdődik.
A királynő meglátogatta a légvédelem westminsteri központját.
Ez most ékezett.
Jelentkeznem kell a martleshami légitámaszponton.
Még folyik a vizsgálat.
Ez az orvosi vizsgálat. Nem bújhatok ki alóla.
Az ebédlőben hagytam pár fotót a vendégeknek.
Rory, komolyan mondom, semmi esetre sem halhatsz meg.
Semmi esetre se merészelj veszélybe kerülni!
Hát… Nem hiszem, hogy lesz választásom.
Robertnek szüksége lesz rád.
Érted?
Jó reggelt, Robert!
- Eljött a nagy nap. - Elviszem anyut vitorlázni.
Ez a hajó nem megy sehová. Csak összepréselt homok.
Csak az idő tartja össze, semmi más.
- Ahova mi megyünk, ott nem számít. - Hova?
Ön is eljön?
Nos, ha meghívnak, jövök.
- Jó reggelt! - Helló!
Nekem hozta?
A feleségemet keresem.
Kérem, búcsúzzon el tőle a nevemben!
Behívtak.
Persze.
A legjobbakat!
Stuart!
Ezt neked hoztam.
Csodaszép!
Lomax az imént mondta, hogy behívták.
Hát…
Akkor most megyek. Viszlát!
Egy hivatalos távirat szerint Varsót ma hat alkalommal bombázták.
A távirat hozzáteszi, hogy súlyos harcok folynak
a front teljes hosszában.
Megint vérfürdő lesz.
Kezdődik! Hallották az eredményeket?
Csak egy gyors fotót!
Kérem, álljanak félre!
Utat!
- Beszálljak ön mellé? - Igen.
Maynard!
Maynard? Ügyeljen rá, hogy a feleségem a házba menjen!
Remélem, később beszélünk.
- Mrs. Pretty? - Mrs. Pretty!
Szörnyen sajnálom.
Köszönöm.
Ezek nem vad harcosok voltak.
Kifinomult emberek voltak, hihetetlen művészettel.
A sötét középkor nem sötét többé.
- Gondolom, ez sherry, ugye? - Nem tudom.
Igyunk meg most, vagy lesz pohárköszöntő?
Mit csinálnak a többiek?
Az itt felfedezett tárgyak országos szenzációt okoztak.
Mostanra biztosan tudják, hogy a hajó sírkamrájából kerültek elő.
Mert ez egy tölgyből készült hajósír.
Szerintem a legnagyobb és legszebb kincs.
Harminc méter hosszú, kelet-nyugati irányban fekszik,
és Mr. Basil Brown talált rá és ásta ki.
- Basil! - Mr. Brown!
Szörnyen sajnálom.
Azt hittem, elégedett az ítélettel.
Meghalunk.
Meghalunk, és elbomlunk.
Nem élünk tovább.
Ezzel nem értek egyet.
Mióta az első ember lenyomatot hagyott egy barlang falán,
valami folytonosnak a részei vagyunk.
Szóval… nem igazán halunk meg.
Ezeket Rory tette ki ma reggel.
Teljesen elfelejtettem.
Üljön le!
Az olyan munka, mint az öné, biztos nagyon kielégítő,
de ez nem elég.
Az élet mulandó.
Ezt már megtanultam.
Néhány pillanatot meg kell ragadni.
Nem is lehetne jobb eredmény, Mrs. Pretty.
- Egész Suffolk az ön oldalán állt. - Igen.
Láttam az autójában.
Beszélt a szándékairól?
A teáról?
A kincsről, ember! Mit tervez velük?
Reméljük, egyetért, hogy az Ipswich Museum a legjobb hely.
- Beszéljük meg máskor! - Hogyne, persze.
Önben megbízik.
Ne hagyja, hogy Ipswichnek adja! A British Museum mindent megvenne.
Persze felbecsülhetetlen értékű, de észszerűnek kell lennie.
Arra kér, hogy támogassam?
Egyen egy kis citromos tortát, Mr. Phillips! Nagyon frissítő.
Köszönöm a szavait. Legszívesebben éljeneztem volna.
A fiam erősen kötődik Mr. Brownhoz.
Basil is kedveli őt.
Talán időnként meglátogathatja.
Persze. Örülnénk.
C.W. azt javasolja, lépjünk most.
Nos, szerintem jobb… ha nélkülem mész.
Te majd… Követsz?
Én…
Nem hiszem.
Nem.
Mindkettőnknek megvan a maga útja.
Láttalak boldognak.
Gyönyörű vagy.
Veled boldog vagyok.
Meg… Meg tudnám tanulni.
Szerintem az nagy kár lenne.
Stuart! Várjunk?
Menjünk! Gyerünk!
Menj!
May…
azt a leletet meg kell óvni…
a további rongálódástól. És az…
még egy heti munka.
Búcsúzz el az öreg hajótól!
Viseld gondját!
Nem maradsz éjszakára?
Jövő héten találkozunk.
Zsákvászonnal vonom be a hajótestet,
és lefedem ágakkal,
hogy azok védjék a föld súlyától.
Az összes földnek vissza kell mennie.
Úgy hagyjuk, ahogy találtuk.
A British Museumnak adom a kincset.
Ajándékként.
Legyen ott, ahol a legtöbben láthatják!
Még nem szóltam nekik.
Előbb önnek akartam.
Hát, ez jó nagy ajándék.
Szerintem még senki nem adott ekkorát.
Úgy tűnik.
Azt is elmondtam Mr. Phillipsnek,
hogy elvárom, részesítse kellő elismerésben az ön munkáját.
Köszönöm.
Tartsa a kormányt, Mr. Brown!
Igenis!
A légkör szélére érünk.
Látod, anyu?
A kozmoszba vitorlázunk.
Látom. Hová megyünk?
Az Orion övébe. Hazavisszük a királynőt.
Melyiket?
Ez a hajó az övé. A népe adta neki ezt a kincset a hazaútra.
És szomorú volt, amikor eljött a hajó,
mert tudta, hogy mindenkit hátrahagy.
Aggódott,
hogy nem boldogulnak nélküle,
de tudta, hogy követnie kell a királyt az égbe.
Így elindult
a Földön át a kozmoszba.
Az űr vicces dolog.
Ott másképp működik az idő, és 500 év eltehet egy pillanat alatt.
A királynő visszanézett a Földre.
Látta, hogy a fia felnőtt és űrpilóta lett.
És tudta, hogy amikor először megy majd a csillagok közé,
ő is ott fog várni rá.
Ma reggel a berlini brit nagykövet
átadta a német kormánynak az utolsó jegyzéket,
mely szerint ha 11.00 óráig nem érkezik válasz,
hogy azonnal készen áll kivonni seregeit Lengyelországból,
országaink közt életbe lép a hadiállapot.
Közölnöm kell, hogy nem kaptunk ilyen választ,
és ezért hazánk hadban áll Németországgal.
Elképzelhetik,
milyen keserves csapás ez számomra, miután annyit fáradoztam a béke megőrzésén.
A kormány terveket készített,
amelyek alapján a nemzet folytathatja munkáját
a ránk váró megpróbáltatások idején is,
de ehhez az önök segítségére is szükség van.
Jelentkezhetnek a polgári védelemhez,
vagy önkéntesnek.
Abban az esetben jelentkezzenek szolgálatra
a kapott utasításoknak megfelelően.
Létfontosságú, hogy mindenki folytassa munkáját.
Isten áldja mindannyiukat!
A SUTTON HOO-I KINCS A II. VILÁGHÁBORÚ ALATT
BIZTONSÁGBAN VOLT EGY LONDONI METRÓÁLLOMÁSON.
KILENC ÉVVEL EDITH HALÁLA UTÁN MUTATTÁK BE ELŐSZÖR A NYILVÁNOSSÁGNAK.
BASIL BROWN NEVÉT NEM EMLÍTETTÉK.
CSAK AZ UTÓBBI ÉVEKBEN ISMERTÉK EL
BASIL MUNKÁJÁNAK JELENTŐSÉGÉT…
ÉS NEVÉT EDITH-É MELLETT TÜNTETTÉK FEL
A BRITISH MUSEUM ÁLLANDÓ KIÁLLÍTÁSÁN.
JOHN PRESTON REGÉNYE NYOMÁN
A feliratot fordította: Sóki Tibor