Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASERAD PÅ EN SANN HISTORIA
Det blir säkert mulet senare.
Vad pågår borta vid Sutton Hoo?
Damen där har ett grävjobb.
-Tackar. Ta det försiktigt. -Tack.
God morgon. Mrs Pretty, tack.
Basil Brown.
Vänta här.
-Ska vi ta en titt på dem? -Javisst.
Sånt här görs vanligtvis via museer.
Ja, men när jag tog kontakt med Ipswich
sa mr Reid Moir att nya projekt inte kan påbörjas på grund av kriget.
De har fullt upp med en romersk villa.
-Han sa att ni arbetade med den. -Ja.
Han sa att ni var besvärlig.
Jaså, minsann?
Oortodox…och olärd.
Är det hans vitsord?
Jag är inte olärd.
Jag har grävt sen jag kunde hålla i en murslev.
Min far lärde mig.
Reid Moir kanske bara ville behålla er.
Det tror jag knappast.
Jag har alltid varit nyfiken på de här högarna.
Henrik VIII kom hit för att gräva.
Så sägs det.
Inga uppgifter om vad han hittade.
Min man och jag köpte marken för att utforska den.
Nåja, så gick det med det…
-Vad är de för något? Vill ni gissa? -Gravhögar, skulle jag säga.
Vi står nog på någons kyrkogård.
Vikingar…
Eller kanske äldre.
Tydligen brukade flickor vila här i hopp om att bli gravida.
Jag har hört många sägner.
Är det därför ni vill gräva?
Sägner om skattgömmor?
Mitt intresse för arkeologi började också innan jag kunde hålla i en murslev.
Mitt barndomshem är ovanpå ett cistercienserkloster.
Jag hjälpte min far att gräva upp absiden.
Det talar, inte sant?
Det förgångna.
-Ni har kaniner, mrs Pretty. -Ja, det är jag medveten om.
Kaniner gräver hål. De skadar utgrävningar.
Jag vill börja med den här.
Det skulle inte jag, mrs Pretty. Inte personligen.
-Varför inte? -Ser ni gropen i mitten?
Och jorden känns packad.
Plundrare brukade gräva schakt. "Robbers' flutes", kallas de.
Allt de hittade har smälts ned och sålts för länge sen.
Det är nog bättre att satsa på en av de där.
Jag får en känsla för den här.
Det är ju era pengar, men jag skulle följa bevis, inte känsla.
I fråga om pengar, duger ett pund, 15 shilling och 6 pence i veckan?
Nej.
-Det är vad mr Reid Moir betalar. -Han betalar för lite.
Ja, men tyvärr har jag inte råd med mer.
Jaha, uppfattat.
Robert, varifrån fick du gasmasken? Ta av den.
-Jag insåg inte… -Det är ingen leksak.
Robert, det här är mr Brown.
-Hallå, unge man. -Robert Pretty, hur står det till?
-Vem jagar dig? -Kapten Laska och hans gangstrar.
Mr Brown är arkeolog.
Jag är grävare.
Ska ni gräva upp högarna?
Tyvärr inte. Inte i dag.
Ursäkta mig.
-Lycka till med dina gangstrar, Robert. -Tack.
Och med utgrävningen, frun.
Förbaskat.
-Mr Brown? -Ja?
Billy Lyons. Från mrs Pretty.
Jaha.
Säg på måndag.
Prick åtta.
Minst två pund i veckan.
Det är för långt att cykla om jag gräver hela dagen.
Ni kan logera hos paret Lyons i vagnshuset.
Mr Lyons är min chaufför och mrs Lyons ansvarar för köket.
Jag behöver hjälp.
Ni kan få en man.
Två vore bättre.
Jag är glad att vi kunde komma överens.
John Jacobs och mr Spooner tar hit stugvagnen.
-Den kan vara av nytta vid dåligt väder. -Vad omtänksamt.
Min son Robert vill gärna hjälpa till.
Om han besvärar er…
Nej, han får komma.
Börjar ni med den?
Ja.
Vi kan nog glömma den stora högen, mrs Pretty.
Den här… Här hittar vi nåt.
Då så…
Jag ska inte störa.
Tackar vänligast.
I min mening borde han lämna mrs Prettys kullar i fred.
-Tack, frun. -Tack.
Älskling, försiktigt så du inte slår omkull mig.
Förlåt. Mr Brown kallar på dig.
-Nu? -Ja.
Tack för meddelandet.
Det ser ut som en sån där bricka som slaktare har.
Det svarta här kan tyda på att man har eldat.
Vilka är de där?
De är från Ipswich Museum. Mr Reid Moir telefonerade.
Han ville se hur det gick, så jag bjöd hit honom.
Mrs Pretty? Det här är Guy Maynard, vår nya intendent.
Hur står det till?
-Hallå, Brown. -Maynard.
Får jag låna er för det här hörnet?
Jajamän.
Ett…
-Har ni den? -Ja.
Tre! Förbaskat.
Är det här allt?
Ursäkta mig.
Jag måste uppmana er, mrs Pretty, att stödja vår romerska villa.
Kriget är i antågande. Vi måste gräva för fullt innan fientligheterna inleds.
Därför måste vi be er att återsända mr Brown.
Jag vill att han slutför arbetet.
Det kan vara den största romerska villan norr om Felixstowe.
Den är långt viktigare, om ni ursäktar, än detta blygsamma företag.
Då får mr Brown välja.
Ursäkta, tiden hade omvandlat den där träbiten till packad sand.
Jag tog fel på åldern.
Vikingatiden, trodde jag, men den är nog äldre.
-Anglosaxisk. -Det är högst otroligt.
Vi behöver dig vid villan. Det är därför jag är här, och…
Mrs Pretty låter dig gå.
Jag har sagt att det är ert val.
Då stannar jag. Tackar vänligast, frun.
Ursäkta.
Du får som du vill.
Två pund i veckan, och några dagar för att avsluta här.
Eftersom vi är traktens enda museum, bör du tänka igenom din framtid.
Förstått.
Mr Brown har berättat alla möjliga saker.
Till exempel, vilken är arkeologens viktigaste kroppsdel?
Jag vet inte.
Näsan.
Om något finns där, vet han det på lukten.
Vi ska till far i eftermiddag.
Jag är rädd att jag behövs här.
Får jag gå från bordet?
Om du är klar.
Ingen tål kokt nötkött på en varm dag, mrs Lyons.
Det är precis som förra gången.
Mrs Pretty, ni producerar syra för att ni oroar er.
Vi har pratat om det här förut.
Ni måste lära er att inte oroa er.
Annars får ni magsår.
Ja, om ni säger det, så.
Stå inte där nere. Det är inte säkert.
Spooner och Jacobs gör stöttor. Utan dem kan vi inte fortsätta.
Jag läser Howard Carters skildring om utgrävningen av Tutankhamuns grav.
Han stod på tröskeln till gravkammaren, som den första människan på 3 000 år,
och han såg fingeravtryck i färgen.
Han sa att tiden förlorade sin mening.
Jag kom på att ni kanske hittar mänskliga kvarlevor.
Ja, det är möjligt.
Vi gräver oss ned för att möta de döda.
Tar upp dem ur graven.
Det blir alltid förhör när kvarlevor hittas.
De döda visas den hänsynen, hur många århundraden det än har gått.
Vi kan inte gräva ned i jorden utan att tänka på…
Brown?
Mr Brown?
Spooner! Jacobs! Hämta hjälp!
Där!
Kom igen, Basil.
Akta hans huvud.
Mr Brown!
Mr Brown?
Såja.
Mr Brown.
Ni är oskadd.
Till biblioteket, Grateley. Lägg honom på soffan.
Såg ni något?
Såg något?
När ni var borta.
Jag fick en tanke.
Vad?
Min farfar.
Jag fick hans namn.
Basil Brown.
Lantbrukare.
Han lärde mig allt jag vet om Suffolks jord.
Såg ni honom?
Jag såg inget alls. Jag bara…
Jag tänkte på honom.
Jaha…
Kanske såg han er.
Ursäkta mig.
Allt väl?
Mr Brown!
Mr Brown, ni måste vila.
Titta, mrs Pretty.
Här är den ni ville att jag skulle börja med.
Den är oval. Som en ås.
Alla de andra är runda.
-Ja. -Marken här har brukats i tusen år.
Man kan anta att den som plöjde här…
…har jämnat till den gradvis.
När plundrarna kom hit grävde de där de trodde att mitten var.
-Men det var det kanske inte. -Precis.
Öst till väst, säger min känsla.
Säg bara till…
…så gräver jag.
Mitt plan störtade i den arktiska vildmarken,
och när jag vaknade hade 500 år förflutit.
Så nu är jag fast på 2400-talet.
Och hur är det?
Jorden styrs av Killer Kane, en extremt ond man.
-Som Hitler? -Ja, med en ännu hemskare mustasch.
Hade de som reste gravhögarna mustascher?
Och skägg.
De var mycket skäggiga.
Inte som romarna. De föredrog att vara slätrakade.
Vikingarna och rymdpiloterna är likadana, inte sant?
De utforskar nya områden och strider med skepp.
Ja, när du säger det så, antar jag att de är likadana.
De flyger hela tiden. Det finns en RAF-flygbas i närheten.
-Vill ni flyga, mr Brown? -Det gör jag.
Över hela kosmos. Varje gång jag kikar genom mitt teleskop.
-Har ni ett teleskop? -Ja.
-Har ni det med er? -Ja.
Kan ni visa mig?
Kanske.
Jösses, vad han gillar att tjattra.
Vad var det där om rymdresor?
Mr Brown hade en himla massa böcker. Han kom på sin cykel med en stor hög.
Mrs Lyons säger att vissa är på norska.
Ska vi ta den i grönt siden?
-Den är väl en favorit? -Nej.
Den i sammet, med spets.
Mrs Lyons hoppas den går ner.
Hur är benet, mr Grateley?
Mycket bättre, frun. Tackar som frågar.
-Ska jag slå på radion? -Ja tack.
…luftvärnet under 32 års ålder,
ombeds förbereda sig för vidare utbildning som RAF-piloter eller personal.
Hon har bara varit här i 12 år.
Hon kom hit från Cheshire.
Sen gifte hon sig med översten.
Han träffade Edith när hon var skolflicka.
På hennes 17-årsdag friade han till henne.
Hon avvisade honom.
Hon sa att hon inte kunde lämna sin far.
Hon tog hand om fadern i ytterligare 13 år, tills han dog.
Ytterligare 13 år.
Till slut tackade hon ja till översten.
Han hade friat varje år på henne födelsedag.
Precis efter att de hade fått Robert dog hennes man också.
Tänka sig.
FANTASTISKA HISTORIER
Vänta! Vänta, för Guds skull!
Kom igen, då.
Maynard!
De hittade en järnspik i gravhögen vid Snape, eller hur?
Snape? Vad har du hittat?
Jösses, Basil.
-Hittat nåt, Basil? -Det tuffar på.
Mr Spooner, hämtar ni mitt måttband från vagnen?
Och kalla hit mrs Pretty.
-Hon är i London. -Vadå? Hur länge då?
London, med Robert. Ett par dagar.
Förbaskat.
Jaha, pojkar. Då sätter vi i gång, tillsammans.
Jag måste ha nåt att visa mrs Pretty.
Och kristallglasen.
Nej, sidodörren.
-Är mrs Pretty hemma från London? -Mrs Pretty ska äta.
Det brådskar, sa jag.
Du vill väl inte störa…
Ingen fara, mr Grateley.
-Är det mr Brown? -Ja, älskling…
Det är bäst ni tar en titt.
Det är ett skepp.
Vad menar ni med skepp?
Ett skepp är nedgrävt i högen.
Varför skulle man gräva ned ett skepp?
Jag tror att det är en grav.
Vems grav?
Jag tror att den tillhörde en mäktig man.
En krigare…
…eller en kung.
De måste ha dragit hans skepp ända uppför kullen från floden.
De drog det med rep över stockar.
Män, hästar… Det måste ha behövts hundratals.
De hade inte gjort sig besvär för en liten strunt.
Kan du föreställa dig hans begravning?
Sångerna de sjöng…
De hade druckit mr Spooner under bordet.
Vikingar?
Jag tror att det är äldre.
Maynard håller inte med, men anglosaxiskt tror jag.
Det är tack vare dig, John Jacobs, för du hittade den första spiken.
Det stämmer, det gjorde han.
Gratulerar, mr Brown.
-Ni trodde att det fanns något. -Jag kände på mig det.
Det stämmer, mrs Pretty. Det stämmer.
Unge John. Gratulerar, mr Spooner.
Vi hade inte klarat det utan den här unge mannen.
Robert, ett skepp.
Tack, mr Brown.
Det blir mycket jord att flytta på nu.
Men vem vet?
Jag tror att det finns mer.
-God kväll. -God kväll.
Inser ni vad det här betyder? Det kommer att förändra allt för Ipswich.
Alla museer i landet kommer avundas oss.
-Ni blir blöt, mrs Pretty. -Det är jag tyvärr redan.
Mr Reid Moir har erbjudit sig att sköta utgrävningen.
Jag tackade nej.
-Nej? -Jo.
Vad sa han?
Att jag inte kunde behålla det, vilket är sant.
Han smällde säkert av.
Jag har bett min kusin, Rory Lomax, att komma.
-Jaha. -Jag ser att ni behöver mer hjälp.
Han är bara amatör, men det är mr Reid Moir också.
Det är bäst ni går in skjulet, för ni blir…
-Jag ska. -…mycket blöt här.
Jag ville tacka er för ert tålamod med Robert.
-Han kan knappt bärga sig varje morgon. -Han ser till att jag är på alerten.
Har ni barn?
Nej, vi…
Nej.
Tjänstefolket säger att ni har studerat allt från latin till geologi.
En smula kunskap är farligt.
-Ni har tydligen skrivit en bok. -Ja.
En handbok om stjärnkartor,
för att göra dem lättbegripliga för gemene man.
Jag slutade skolan när jag var 12 och har alltid törstat efter kunskap.
Jag blev antagen till London University.
Min far sa blankt nej.
Vill ni äta middag med mig?
Tja…
Tack. Ja.
God kväll, Vera.
En överraskning väntar på rummet.
Jaha.
May.
Jag kom med rena skjortor.
På tiden, skulle jag säga.
-Är du glad att se mig? -Självklart.
-Du visste inte att jag skulle komma, va? -Nej.
Jag berättade ju det. I mitt senaste brev.
Jag sparade dem till helgen.
Jag har jobbat hela dagarna. Du vet hur jag är.
Ja.
Det vet jag.
Jag är upptagen.
Det syns.
-Mycket som pågår. -Ingenstans att sitta.
-Vad sa? -Det finns ingenstans att sitta.
Förlåt. Det är mycket som händer.
Har du nåt att berätta? Jag ser det i dina ögon.
Jag säger inget.
Där är mr Brown, med en kvinna.
Det är säkert hans fru. Hon skriver till honom varje dag.
Kom in.
Mr Brown framför sina ursäkter.
Det räcker. Tack, Ellen.
En man kan gräva i jorden hela livet och inte hitta det jag har upptäckt här.
-Hon är verkligen vacker. -Ja, hon är vacker.
Du måste se upp med sånt här.
Vad menar du?
Alla vill ha det här skeppet, och det är ditt fynd.
-May. -Låt inte Ipswich Museum ta åt sig äran.
-Han tänker inte… -Eller damen i huset.
-Hon borde höja din lön. Har du frågat? -Jag tänker inte be om mer.
Hon är mycket förbindlig, mrs Pretty.
Den här vikingatösen har stulit ditt hjärta, eller hur?
Säkert att du inte vill sova över i kväll?
-Då får jag ingen skjuts hem. -Just det, ja.
Tack för att du kom.
Jag saknar dig.
-Jag har läst dina böcker som sällskap. -Knappast.
-Det har jag. -Inte mycket till sällskap, va?
-Nej, de är kämpiga. -Det är de.
-Rart av dig att ta med skjortorna. -Ja…
Då så.
Jag ska läsa breven i kväll.
-Hej då. -Hej då.
Förbaskat.
-Låt mig hjälpa till. -Visst.
Då så, gå runt den sidan och håll i presenningen.
Just så. Det finns en pinne bakom er.
Dra hårt.
Var kom ni ifrån?
Jag åkte hit på min motorcykel från Ipswich.
-Jag heter Rory Lomax. -Jaha, skickade Reid Moir er?
Från museet?
Jag är Edith Pretty kusin.
Hon ringde och bad mig komma. Hon sa att ni behövde hjälp.
Jag påpekade min oduglighet, men hon lät sig inte avskräckas.
Jaha.
Som ni säkert kommer få höra heter jag Brown. Basil Brown.
-Trevligt att träffas. -Det kommer regna ett tag, så slå er ner.
Ni är säkert våt om ni åkte motorcykel från Ipswich.
Ja, ganska. Det kom mot slutet.
Ja. Jag tänder spisen. Vill ni ha te?
Ja, tack.
Jag tror att vi har hittat ett gammalt anglosaxiskt skepp.
När regnet upphör i morgon, vill ni kanske se vad vi gör?
-Så spännande. -Ja, det är inte så dumt.
Hämta den andra presenningen. Ge mig hammaren, tack.
Då så.
Lyft.
Såja.
Rory!
Hej, pysen.
Jag kom under natten. Var är mamma?
Hon for till London.
Vem vet om vi ens lever om ett år?
De gula och gröna bollarna symboliserar gas.
Rött symboliserar sprängämnen.
Röda ränder är brandbomber.
Om ni är utomhus under ett flygangrepp
måste ni kunna de rätta åtgärderna för varje typ av anfall.
Nej, kasta dem inte!
Jag jäktade för att komma i tid.
Kan det ha påverkat resultatet?
Möjligen, men den underliggande sjukdomen finns där.
Den reumatiska febern ni fick som barn har skadat hjärtklaffarna.
Förr gott, är jag rädd.
Ännu ett anfall blir nog…allvarligare.
Kanske livsfarligt.
-Kan inget göras? -Jag önskar att jag hade bättre nyheter.
Mr Reid Moir är här med några andra herrar.
-De uppgav inte sina namn. -De gör intrång. Var är de?
-De är på väg till högarna. -Hämta dem, fort.
Lyons!
Jag har läst om Osebergsskeppet.
Det är ett vikingaskepp som hittades i Norge.
Det fanns en gravkammare i mitten.
Med tak. Ungefär som vi tänker oss Noaks ark.
Taket här skulle ha rasat in för länge sen.
Titta på linjen här. Marken är högre, men jorden är mörkare.
Finns det nåt under?
Tja, vi kanske får veta i slutet av dagen.
Vid gudarna!
Det här är otroligt!
Vi på Ipswich Museum är stolta över vårt arbete,
och ni håller nog med om att det är förstklassigt.
-Ni måste stanna där. -Ursäkta?
Det är en ömtålig och vådlig plats, för en man med er kroppshydda.
-Är det här ert arbete? -Ja, jag är Basil Brown, grävare.
Jaha, Basil Brown, grävare…
Jag är Charles Phillips, arkeolog.
Och jag ska meddela er att detta fynd är av nationellt intresse,
så British Museum tar över.
Ert arbete…
…ser, som tur är, hyggligt ut…
…men era grävtjänster behövs inte längre.
Menar ni att ni tar över personligen?
Grimes, jag har aldrig sett något liknande.
-Jag förstår. -Brailsford, avboka allt.
Ta reda på vem som är ledig. Vi behöver Piggott.
-Hitta logi, så nära du kan. -Ja, sir.
Den mörkare jorden i mitten ser lovande ut.
Mannar, avsluta det ni gör och rör inte ett enda gruskorn.
Ursäkta, mr Phillips.
Jag är inte anställd av er.
Jag är anställd av mrs Pretty och arbetar tills hon säger till.
En brokig skara från ett landsortsmuseum kan inte leda arbetet.
Mrs Pretty måste inse det.
John, en minut bara. Hon kommer att vilja höra det här.
-Jaja, vänta här. -Ja.
-Hon tar emot i morgon halv elva. -Hon måste se vad jag har hittat.
-Det räcker. -Hon måste se det.
John!
-Har han gått, mr Grateley? -Det är inte Grateley.
Jag är ledsen att jag stör, men jag tror…
…att vi har hittat en gravkammare i skeppet.
-Vet mr Phillips det? -Jag jobbar inte åt mr Phillips.
Vad vill ni?
Han har meddelat att byggnadsministeriet har beordrat att han tar över arbetet.
Jaha…
Det var det, då.
Jag kan fortsätta ytterligare dag, om ni vill.
Är ni krasslig, mrs Pretty?
Ni kanske kan…
…ringa i klockan åt mig.
Javisst.
Han har ingen rätt att styra och ställa. Skeppet har kommit i dagen tack vare er.
Glöm inte varför ni ville börja.
Ni sa att ni fick en känsla. Er känsla stämmer.
-Mr Brown verkar ha hittat in. -Mr Brown.
Då så.
-Ska jag hämta något? -Hämta Ellen, tack.
Mrs Pretty är angelägen om att behålla er, så vi ska se till att använda er.
Er primära uppgift blir att hålla god ordning.
Så jag vill att gravhögen ska grävas ut 1,2 meter på ömse sidor.
Och jag vill ha bort avfallet.
Ni får inte sätta er fot på skeppet utan mitt uttryckliga tillstånd.
Fortsätt.
Tänker du finna dig i det?
Goddag, mr Brown.
-Mamma har halsbränna. -Jag är ledsen att höra det.
Hon behöver lugn och ro.
-Jag gjorde den här åt henne. -En fin raket.
Vart ska ni?
Jag måste hem nu.
När kommer ni tillbaka?
Tja… Jag är ledsen, Robert.
Det är jag.
Men, mr Brown…
Mr Brown!
Jag är visst arbetslös.
Phillips låter oss inte vara på hans skepp.
Hans skepp? Jaså?
Jag tänkte ta foton, som dokument. Har du nåt emot det?
Inte alls, om de inte är av mig.
Jag klandrar inte Brown.
En hygglig karl som han förtjänar inte Phillips.
-Klandra? -Han slutade i morse, visste du inte?
Var är Robert?
Har du inget annat jobb?
Jag skriver till Maynard, han ger mig nåt.
Sa du till mrs Pretty att du slutar?
Hon får räkna ut det själv.
Är det tacken för möjligheten hon gav dig?
Sanna mina ord, jag kommer inte få nåt erkännande.
-Inte ens en fotnot. -Tog du jobbet för att bli erkänd?
Är det därför du har grävt hela livet och knappt har råd med hyran?
Nej, May. Jag gör det för jag är bra på det.
Min far lärde mig, och hans far lärde honom.
Visa mig en handfull jord från Suffolk, och jag kan säga vems mark den är ifrån.
Där ser du.
Ursäkta mig. Känner ni Basil Brown? Vet ni var han bor?
Han bor utanför byn. Ditåt.
Tack så mycket.
Jag hittade skeppet.
Jag är ingen Cambridge-akademiker, men jag listade ut vad som fanns där.
Jacobs och Spooner också, och ingen kommer att minnas det.
Det vet du inte.
Om du inte är där till slutet blir oddsen ännu sämre.
Du sa ju att jobbet inte gäller det förflutna eller nuet, utan framtiden.
Så att kommande generationer vet var de kommer ifrån.
Tråden som förenar dem med förfäderna, brukar du väl säga?
Nåt i den stilen.
Varför leker ni annars i jorden medan landet förbereder sig för krig?
För att det betyder nåt, va?
Nåt som varar längre än det jäkla kriget vi går in i.
Vad i helsike?
Det är Robert.
Robert?
Robert!
Mr Brown.
-Har du cyklat hela vägen hit? -Ni lovade.
May!
Ni skulle visa mig kosmos. Ni lovade.
-Milda makter, vem har vi här? -Robert Pretty.
Jag är mrs Brown.
Du är väl törstig efter den långa cykelturen, va?
Kom med. Du ska få en mugg mjölk.
Vet din mor om att du är här? Vet hon att du cyklade hela vägen?
-Ska jag ta din cykel åt dig? -Ja, tack.
Jag måste telefonera mrs Pretty.
-Tack. -Han är oskadd. Han är inomhus.
-Den här vägen. -Tack.
-Vi var mycket oroliga. -Ja. Han är… Det här är May, min fru.
-Mrs Pretty. -Tack så mycket.
Han är inget besvär. Underbar pojke.
Mrs Brown har en speldosa från Whitby med alla möjliga snäckskal på.
Vill du se?
Nej, vi har trängt oss på tillräckligt.
Hur tänkte du? Du kunde ha cyklat vilse eller dött.
-Robert, hur tänkte du? -Förlåt, mamma.
Robert kom för att påminna mig om mitt löfte.
Jag skulle visa stjärnorna genom mitt teleskop.
Eller hur?
Så ni kommer tillbaka?
Det gör jag. Ja.
Tack.
God morgon!
God morgon.
Mr Grimes. Jag har fört anteckningar.
Om de är till nytta.
De sparar mig flera dagar.
-Ni måste ha misstänkt vad som fanns här. -Ni har gjort goda framsteg.
Ni också.
Tackar vänligast.
Bra jobbat, mr Brown.
Det var en början.
-Phillips. -Vår grävare har återvänt.
God morgon.
Skeppets botten tyder på att det kan finnas en intakt kammare.
Fruktansvärt spännande.
Vad säger du om händelserna i världen, CW? Hur påverkar de oss?
Med tanke på gårdagens nyheter kan vi ligga i krig inom några veckor.
Då upphör varenda utgrävning i landet. Så det är upp till oss.
-Gode Gud. -Jösses!
Jim! Billy Grimes!
-Stuart! -Hur mår du?
Utmärkt. Det här är min fru, Margaret.
-Peggy. -Mrs Piggott, ett nöje.
Mr Phillips, jag blev så glad över er personliga inbjudan.
Stuart skickade ju min uppsats om byar i Bosnien.
Det var så vänligt av er att läsa den.
Just det, mycket stimulerande.
-Hoppas att ni inte blir besviken på mig. -Inte alls.
Jag har nämligen inte gjort så mycket fältarbete.
Så ni får inte tro att jag är erfaren.
Du har alla de viktigaste egenskaperna.
Har jag?
Skeppet är mycket ömtåligt.
Man kan säga att det knappt existerar.
För mycket vikt, så rasar det ihop.
Du väger säkert under 55 kilo.
Jag övervakar härifrån, medan ni lätta små varelser gräver.
Så jag fick komma på grund av min storlek?
Det var en lyckträff.
Tur att Piggott inte gifte sig med en sugga.
Fortsätt.
-Jag bjuder på första rundan. -Vad snällt.
Har de ingen dubbelsäng?
Nej, men det här går väl an? Vi vill ju inte vara till besvär.
Nej, givetvis inte.
Vi har tur som får vara med.
Ja.
Ja, det blir fantastiskt.
Föredrar du den här sängen…
…eller den där?
Ska jag ta den här?
Du måste hitta en stjärna och identifiera dess riktning.
-God kväll, mina herrar. -God kväll, mrs Pretty.
-Hej, mamma. -Hej, älskling.
-Navigerar rymdpiloter med stjärnor? -Det gör de helt säkert.
Tio minuter till, kommendör. Sen i säng.
Jag ser en stjärna.
-Herregud! -Vad pågår?
-Den gav vika. -Få undan henne!
Piggott, få undan henne!
Förlåt, jag menade inte att skada något.
-Vad är det, Brailsford? -Är du oskadd?
-Rostiga klumpar. -Vad har du gjort av din skolning?
Amorfa korroderade föremål, sir.
Ni där, ta med kameran ned och fotografera.
Det är mycket varmt i solen.
Jag mår bra. Tack.
Se upp, det här kan vara vår kammare.
Vill ni ha korngrynsdricka?
-Tack. Så klumpig jag är. -Inte alls.
Vilken fin kjol.
Den är helt oduglig. Jag har inget praktiskt.
-Vi kom direkt från vår semester. -Jaså?
-Ja. -Kom med till huset.
Få se vad vi kan hitta.
Är mrs Pretty fortfarande krasslig?
Hon säger att hon mår bra, men det är typiskt för henne.
Förbaskade väder.
Vi förlorar en hel dag.
Så lite tid innan världshändelser…
…fördärvar för oss.
Det är rena rama kapplöpningen.
Då slösar ni bort mr Browns talanger.
Det är en utmärkt idé. Hans arbete är oklanderligt enligt Stuart.
-Kan han inte gräva upp aktern? -Mr Brown är inte kvalificerad.
Det är bara snobberi, inte sant?
Brown!
Kom hit!
Gode Gud, Margaret!
Förlåt, jag glömde låsa dörren.
Vi delar badrummet med fyra andra rum.
Jag kunde ha varit vem som helst. Jag kunde ha varit Grimes eller Phillips.
Men du är min man.
Ja, men hur skulle jag känna om en av dem såg dig i det skicket?
I vilket skick?
Det här?
Jisses!
Sluta. Du borde vara försiktigare.
Nu när jag har väntat i evigheter ska jag ta mitt bad.
-Mr Spooner. -Ja.
-God morgon, mr Piggott. -CW.
Du kunde ha väckt mig.
Jag ville inte.
Du gjorde mig sen.
-Beredd? -Ett ögonblick.
Var försiktiga nu. Inga slarviga lyft.
-Försiktigt. -Ja, sir.
Jag räknar. Ett, två, tre.
Och vi gör så här.
Stilla.
Piggott, titta.
Var hittade du den?
Duktig flicka.
Phillips.
Titta.
Titta!
Gode Gud.
Phillips.
Mrs Pretty, det finns mer.
Mycket mer.
Titta på det här, är ni snälla.
Jag hittade det mellan bordgångarna.
Jag tror att det är ett merovingiskt guldmynt, sent 500-tal.
Det kan inte stämma.
Vikingar i Östangeln hade ingen myntbaserad ekonomi förrän på 800-talet.
-Jag tror att skeppet är äldre. -Mr Brown har alltid hävdat det.
Det är anglosaxiskt.
Piggott! Grimes!
Det är från den mörka medeltiden. Vid Jupiter! 500-tal.
Det här förändrar allt.
De här människorna var inte bara marodörer och byteshandlare.
De hade kultur. De hade konst.
De hade pengar!
Vikingarna kan vi glömma.
CW, titta.
Gode Gud.
Brown har precis visat mig en merovingisk tremissis.
Den är anglosaxisk.
Hallå. Tältar du här ute?
Nej, min kusin Rory sover där.
Får han inte vara inomhus?
Han tycker att huset är för varmt.
-Det kan jag tänka mig. -Han ska gå med i RAF.
-Jaså? -Han blir inkallad när som helst.
Han ska få sina vingar.
Bra jobbat, allesammans. En fantastisk insats.
Brailsford, Piggott…
Lasta in guldet, så kör vi direkt till British Museum.
Ursäkta?
Ja… Det är ju den självklara platsen.
London förbereder sig för flyganfall.
British Museum håller väl på att tömmas på skatter?
Ja, men det här går till labbet.
Den här skatten kom från någons grav.
Det blir ett förhör där dess öde avgörs.
Till dess…
Mr Brown, som hittade skeppet, kan ni ta skatten till huset?
Ja, mrs Pretty.
Tack ska ni ha.
Då så, mina herrar. Jag behöver hjälp. Mr Lomax.
Så här får det inte gå till.
Det tillhör mrs Pretty, eller hur? Det hittades på hennes mark.
Men utredningen avgör väl om skatten tillhör mrs Pretty eller staten?
Piggott, vill du att Ipswich Museum får skatten?
Gör jag det rätta?
Det är någons grav.
Nej, det är…
Det är liv som avslöjas.
Det är därför vi gräver.
Här inne.
Det är nog bäst.
De är som budbärare från en annan värld.
ÖVERSTE F. PRETTY
Jag brukade tälta med Roberts far.
Jag minns att han visade alla fåglarnas lockrop.
När jag hör näktergalar tänker jag på den här skogen.
-Finns näktergalar här? -Har ni inte hört dem?
Nej.
Jag har aldrig hört en näktergal, förutom på radion.
Det finns en underbar cellist, Beatrice Harrison.
På sommarkvällarna övade hon i trädgården.
En kväll spelade hon en skala, och en näktergal började sjunga.
Det var så otroligt,
så hon började spela en sonata, och fågeln ackompanjerade henne.
Verkligen?
Ja, det hände kväll efter kväll.
Miss Harrison blev så glad att hon berättade för BBC.
Några kvällar senare
satte BBC upp inspelningsutrustning i miss Harrison trädgård.
Hon började spela, och de väntade och väntade…
Och…
…till slut började näktergalen sjunga.
Det pågick i ungefär 15 minuter.
Den följde cellon upp och ned.
Nej.
Jo.
Jag vet.
Men det verkligt häpnadsväckande
är att folk som lyssnade på sändningen i sina trädgårdar
berättade att andra näktergalar också började sjunga.
Underbart.
Ja, det var det. Det var underbart.
Margaret!
Kom.
Ja.
Jaha… God kväll.
Jag ska lyssna efter cellor i skogen.
"Cellor."
Varsågod, gossar.
Vi gräver upp en legend.
-Beowulf. -Artur, kungen av britannerna.
Skål.
På tal om den mörka medeltiden… Jag ser knappt min pint.
-Vad är det för något? -Det är provmörkläggning, CW.
Så tyskarna kommer med flyg den här gången?
Sist kom de på floden.
På 600-talet?
Vet ni, jag…
Det var en stor dag. Jag är slutkörd.
Ursäktar ni mig?
-Bra jobbat, med ett fantastiskt fynd. -Skål för din klyftiga fru.
-Jag följer med, älskling. -Nej. Du vill säkert fira.
-Stanna kvar, Piggott. -Min runda. Häll upp fler, är ni snäll?
CW, fråga om han tar emot en merovingisk tremissis.
…presskampanjen,
de hotfulla uttalandena från statsmännen som leder Tysklands politik,
de systematiska gränsöverträdelserna,
och slutligen, det ständigt ökande antalet mobiliserade och beväpnade styrkor
vid de polska gränserna utgör ett bevis på detta…
Labour uppmanade premiärministern i går kväll
att genast evakuera kvinnor, barn och invalider
som en försiktighetsåtgärd vid krigsutbrott.
Ni om någon kan hitta Buck Rodgers.
Hämta vakterna, idioter!
Om de kommer undan sätter jag alla i robotbataljonen!
Inte än.
Älskling, CW vill att jag tar med lite korroderat järn till labbet.
Det kan vara en fragmenterad rustning, och jag vill gärna börja göra rent den.
-Ska jag följa med? -Nej, för CW behöver alla händer han har.
Så… Och han är verkligen nöjd med dig.
Är han?
Så jag tar med Brailsford, för labbet är hans gebit.
-Var bussig nu, Margaret. -Peggy.
Jag heter Peggy.
Jag kommer verkligen sakna dig, Peggy.
Förlåt att jag stjäl honom.
Vad snällt att bjuda mig, mrs Pretty.
Ni kan inte bo på puben utan er make. Mr Phillips skulle tråka ut er till döds.
-Har ni framkallat era foton än, mr Lomax? -Jag har börjat.
Jag har ett helt berg som måste avverkas innan jag blir inkallad.
Rory har blivit antagen till RAF.
-Borde jag gratulera er? -Jag vet inte.
Edith gjorde det inte.
Det ser utsökt ut.
Smaklig måltid.
Inte för länge, älskling. Det är sent.
Och det är en partiell månförmörkelse.
Spring inte.
Kära nån.
-Det är väl ett dåligt tecken? -Ja, det tror man förr.
Det känns som att gudarna är arga.
De som begravde skeppet…
…vad trodde de på?
Tja…
De seglade nånstans, eller hur?
Ner i underjorden, upp till stjärnorna.
Vart vi nu tar vägen när vi dör.
Vi börjar närma oss bottenskrapet, inte sant?
Coronern har tagit kontakt.
Ett förhör ska hållas på fredag, och er närvaro krävs.
Det har varit stort intresse för vårt skepp.
Så jag har bjudit in alla för att se det.
Alla?
Byborna kommer och mina vänner i grevskapet.
Får jag påminna er om hur ömtålig den här platsen är?
Ni får gärna bjuda hit familj och vänner.
Mrs Pretty…
Gode Gud.
Robert.
Låt ingen simma. Strömmen är stark.
Pojkarna får öva med gamla plan från första världskriget.
Enligt min man skickar man ens söner i döden i flygvapnet.
Det sägs att kriget ska utkämpas i luften.
Vad har hänt, mamma?
Är han oskadd?
-Jag måste få hem Robert. -Ska jag gå med honom?
Han vill inte gå.
Jag ber honom ta hand om mig.
Tack.
Robert.
Ja?
Jag känner mig matt.
När jag känner så brukar jag vila och ta ett stort glas vatten.
Det brukar fungera.
Det låter bra. Kan du hålla mig i handen?
Han hette David Atkinson. Det var hans andra ensamflygning.
Polisen och coronern är här.
Jag har torra kläder.
Jag har lite kaffe i mitt tält.
Vill ni ha?
Min far drunknade…
…på semester i Cornwall.
Han sveptes med strömmen.
-Jag beklagar. -Nej då. Det var länge sen.
Han hade epilepsi.
Så vad är lockelsen med fotografering?
Jag antar att det bara är ett sätt att försöka fixera saker…
…när de passerar revy. Förhindra det viktiga från att försvinna.
Min far gav mig ett gammalt mynt.
Han sa att det var från kejsar Augustus tid.
Jag kände till bibelberättelsen där Jesus visade lärjungarna ett mynt.
"Så given då kejsaren vad kejsaren tillhör."
Ja. Och jag…
Jag blev övertygad om att mitt mynt var det som Jesus hade visat lärjungarna.
Jag förundrades över att jag kunde hålla i det.
Vad hände med myntet?
Jag bär det.
För att bringa lycka.
Fungerar det?
Om tusen år…
…förflöt på ett ögonblick…
…vad finns då kvar av oss?
Det här.
Och delar av er klocka.
Ficklampan.
Fragment av muggen.
Men varenda del av oss skulle försvinna.
Lyssna.
Vadå?
Piloten dog, eller hur?
Ja, älskling.
Rory dör väl inte?
Förlåt.
Nej.
Du dör väl inte?
Mrs Pretty…
Mår ni inte bra?
-Ni kanske kan hjälpa mig till mitt rum? -Naturligtvis.
-Mår ni bra? -Ja!
-Ska jag ringa efter läkare? -Nej. Det är halsbränna.
Mrs Pretty, mår ni bra?
Så besvärlig jag är.
Kan ni hämta lite mjölk?
-Ja. -Tack.
-Är ni säker? -Ja, tack.
Robert. Älskling!
Robert.
Allt väl?
Robert?
Jag vet att hon är sjuk, och jag kan inget göra!
Varför? Jag borde kunna få henne att må bättre!
-Du får henne att må bättre. -Nej, hon mår sämre. Jag märker det.
När min far dog…
…sa alla att jag måste ta hand om min mor.
Och jag misslyckades.
Jag misslyckades.
Robert…
Alla misslyckas.
Varenda dag.
Vissa saker kan vi inte lyckas med…
…hur mycket vi än försöker.
Jag vet att du inte vill höra det.
Jag är starkare än hon tror.
Jag vet. Du kanske kan visa henne det.
Nu borde du väl gå in?
Kom.
Det är dags att sova. Kom.
Det är tydligen en hel konvoj av murvlar på väg.
Det var en gynnare från Sunday Mirror som frågade om skeppet är sjödugligt.
Så vad händer med skatten? Det är den riktiga frågan.
-Tyskland har invaderat Polen… -Har du sett min fru?
…och har bombat många städer.
Order för mobiliseringen av flottan, armén och flygvapnet
undertecknades av kungen vid kronrådet i eftermiddags.
Kungen och drottningen har bestämt sig för att stanna i Buckingham Palace.
Nu börjas det.
…drottningen besökte ARP-högkvarteret i Westminster.
Jag fick det här nyss.
Jag ska anmäla mig till RAF Martlesham i dag.
Men vi har förhöret.
Det är min läkarundersökning. Jag kan inte smita från den. Förlåt.
Jag lade foton i matsalen för dina gäster.
Rory, du får absolut inte dö.
Jag säger det här på största allvar: Utsätt dig inte för fara.
Tja… Jag vet inte om jag har så mycket val.
Robert kommer att behöva dig.
Förstår du?
God morgon, Robert.
-Den stora dagen är här. -Jag vill segla med mamma.
Skeppet seglar ingenstans. Det är bara packad sand.
Inget håller ihop det, förutom tiden.
-Det spelar ingen roll. Inte dit vi ska. -Var är det?
-Kommer du? -Om jag blir bjuden så kommer jag.
-God morgon. -Hallå.
Är de till mig?
Jag letar efter min fru.
Ni kanske kan ta farväl åt mig.
Jag har blivit inkallad.
Självfallet.
Då så… Lycka till.
Stuart.
De här är till dig.
Så fina!
Lomax sa att han har blivit inkallad.
Jaha…
Bäst jag går. Adjö.
Enligt ett officiellt telegram har Warszawa bombats sex gånger i dag.
Telegrammet tillägger att hårda strider pågår längs hela fronten.
Det blir ännu en katastrof.
Har ni fått resultatet?
Bara ett foto!
Ur vägen.
-Ska jag åka med i bilen? -Ja.
Maynard!
Maynard? Kan du se till att min fru kommer in i huset?
Jag hoppas få prata med er senare.
-Mrs Pretty? -Mrs Pretty!
Jag är hemskt ledsen.
Tack.
Dessa människor var inte vilda krigare.
De var sofistikerade människor med ett makalöst konstnärskap.
Den mörka medeltiden är inte längre mörk.
-Det är väl sherry? -Jag vet inte.
-Ska vi dricka det eller ska det skålas? -Vad gör alla andra?
Artefakterna här har orsakat nationell uppståndelse.
Vid det här laget vet väl alla att de återfanns i en kammare i ett skepp.
En båtgrav tillverkad av ek.
Enligt min åsikt, den största och vackraste skatten av alla.
27 meter lång, från öst till väst…
…upptäckt och utgrävd av mr Basil Brown.
-Basil! -Mr Brown.
Jag är ledsen.
Jag trodde att ni skulle bli glad av utslaget.
Vi dör.
Vi dör och förfaller.
Vi lever inte vidare.
Jag håller nog inte med.
Från det första mänskliga handavtrycket på en grottvägg…
…är vi en del av något kontinuerligt.
Så vi dör egentligen inte.
Rory lade ut dem i morse.
Det glömde jag bort helt.
Sätt er.
Ert arbete är säkert mycket givande…
…men det räcker inte.
Livet är flyktigt.
Det har jag lärt mig.
Det har stunder som man ska ta tillvara.
Det kunde inte ha blivit ett bättre resultat, mrs Pretty.
-Hela Suffolk har varit på er sida. -Ja.
Jag såg dig i hennes bil.
Nämnde hon sina avsikter?
Om tebjudningen?
Om skatten! Vad är hennes planer?
Ni anser väl också att Ipswich Museum är rätt plats?
-Vi får talas vid en annan gång. -Ja, absolut.
Hon litar på dig.
Hon får inte ge den till Ipswich. British Museum kan köpa allt.
Den är förstås ovärderlig, men hon måste vara resonlig.
Ska jag tala å era vägnar?
Ta lite citronkaka, mr Phillips. Den är uppfriskande.
Tusen tack för det ni sa. Jag ville hurra.
-Min son är fäst vid honom. -Basil är också mycket förtjust.
Han kanske får besöka er då och då?
Självklart. Så gärna, så.
Kommer strax.
CW föreslår att vi går till The Bull.
Du borde gå…utan mig.
Så… Kommer du senare?
Jag…
Jag tror inte det.
Nej.
Vi har båda våra egna vägar att vandra.
Och jag har sett dig när du är lycklig.
Du är vacker.
Jag är lycklig med dig.
Jag kan lära mig att bli det.
Det vore synd.
Stuart! Ska vi vänta?
Kom. Kom nu.
Gå.
May…
Utgrävningsplatsen måste säkras för framtiden.
Så att den inte fördärvas ännu mer.
Det är en veckas jobb.
Ta farväl av den gamla tösen.
Ta väl hand om henne.
-Vill du inte stanna över natten? -Vi ses nästa vecka.
Jag sveper in skrovet med säckväv…
…och täcker det med ett lager av kvistar…
…som skydd mot jordens tyngd.
All jord måste läggas tillbaka.
Precis som vi hittade det.
Jag ger skatten till British Museum.
Som en gåva.
Den borde vara där flest människor kan se den gratis.
Jag har inte berättat för dem än. Jag ville berätta för er först.
Det är…en förbaskat stor gåva.
Jag vet inte om någon har donerat en så stor gåva.
Tydligen inte.
Jag sa till mr Phillips att jag förväntar mig att ni ska bli erkänd.
Tack.
-Stadig kurs, mr Brown. -Aj aj.
Vi närmar oss atmosfärens rand.
Ser du det, mamma?
Vi seglar in i kosmos.
Ja, det kan jag. Vart ska vi?
Orions bälte, för att föra hem drottningen.
Vilken drottning?
Det här skeppet är hennes. Hennes folk skänkte en skatt för den långa resan.
Hon var ledsen när skeppet kom…
…för hon visste att hon var tvungen att lämna alla.
Och hon var orolig att de inte skulle klara sig utan henne.
Men hon visste att hon måste följa kungen till himlen.
Så hon seglade i väg…
…genom jorden och upp i kosmos.
Rymden är rätt lustig.
Tiden fungerar annorlunda där uppe, och 500 år kan passera på ett ögonblick.
Och drottningen såg ned på jorden.
Hon såg att hennes son hade blivit vuxen, och att han var rymdpilot.
Hon visste att när han gjorde sin första resa till stjärnorna…
…skulle hon möta honom där.
I morse överlämnade den brittiske ambassadören i Berlin
en sista skrivelse till den tyska regeringen,
vari det meddelades att om vi inte före kl. 11 fått besked
om att de var beredda att omedelbart att dra tillbaka sina trupper från Polen,
skulle krigstillstånd råda mellan våra länder.
Jag måste nu meddela att inget sådant besked har emottagits.
Följaktligen befinner sig vårt land i krig mot Tyskland.
Ni kan föreställa er…
…vilket hårt slag det är för mig att min långa fredkamp har misslyckats.
Regeringen har gjort upp planer för att fortsätta med nationens arbete
under de påfrestningar som kan vänta oss.
Men dessa planer behöver er hjälp.
Ni kanske deltar i försvaret eller som volontär.
Då ska ni inställa er för tjänstgöring enligt instruktionerna ni får.
Det är oerhört viktigt att ni fortsätter med era arbeten.
Gud välsigne er alla.
Skatten från Sutton Hoo var gömd under andra världskriget
i en tunnelbanestation i London.
Den visades för allmänheten först nio år efter Ediths död.
Basil Browns namn nämndes inte.
Det är först på senare år som Basils unika bidrag till arkeologin har erkänts…
…och hans namn står nu bredvid Ediths i British Museums permanenta utställning.
BASERAD PÅ ROMANEN AV JOHN PRESTON
Undertexter: Dann Ling