Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Я чула, що з наступного року
англійської буде на одну годину менше, це правда?
-Так, школа вирішила… -Що?
Ми сюди для цього ходимо.
Футбол їм у житті мало допоможе.
Удома вони і так грають.
Важливо знати три мови.
Діти — наче губка.
Мови надзвичайно важливі.
Можна на уроки ходити з дитиною?
Розумні діти втрачають інтерес, якщо їм дуже легко.
-Мобільні не можна? -А як щось станеться?
Телефони для них — як для нас ручки.
Але синє світло порушує сон.
Хочуть повернути обов'язкову тиху годину.
Тиху годину? Нізащо! Вони потім вночі не спатимуть!
У моєї дитини алергія на кукурудзу. У вас тут є попкорн?
Навіть запах небезпечний.
А їжа тут органічна?
Синя форма для хлопчиків закріплює стереотипи.
У моєї племінниці в школі є трансгендер. А у вас є?
Рахунок під час змагань ведете?
-Скільки балів з 10? -20!
Молодець!
Я зможу!
Непогано.
Так! Не зупиняйся!
Давай!
Неймовірно!
УСІМ НА ДОБРАНІЧ! #НЕЙМОВІРНАРОДИНА #ВДЯЧНА
На добраніч.
Вибач, просто…
Щось у мене живіт болить, і завтра важливий день.
-Що, це вже старість? -Та ні.
Давай завтра, добре?
На добраніч.
Ну, добре.
Вибач. Можна я їх зніму?
-Так. Вони не… -Не сексуальні.
Я цього весь день хотіла.
Не кінчай поки, коханий!
Я кінчаю!
Мамо?
Матіс!
Прокляття!
Аж серце спинилося.
Ти чого, Матісе?
Мені наснився страшний сон.
Тато ж тобі вже казав, що немає ніяких чудовиськ.
Іди в свою кімнату.
Я хочу спати з тобою.
Ні, не можна.
Іди до мами.
-Ні. -Іди сюди.
Господи!
Ти серйозно?
Завела мене, а тепер…
Що це таке?
Дай сюди!
Це мамина чарівна паличка.
Минулий вечір видався дуже емоційним. Давайте пригадаємо.
РЕЗУЛЬТАТИ ТЕСТІВ
Марк Дюпре сказав, що ніколи не чув, аби дитина так гарно співала.
Мрія всіх батьків — знати, що твоя дитина…
буде зіркою. Вибачте!
-Бачила мої таблетки від печії? -Так. Ось тут.
І снодійне там?
Ні.
Так, добре!
Мама для Матіса зробила смачний омлет з білків.
Прибери це, синку.
Треба снідати. Добре?
Я не хочу!
Матісе!
Матісу треба їсти.
Усі експерти це кажуть. Добре поснідати дуже важливо.
Чому він не їсть?
Привіт, доню!
-Молодець! -Що?
З історії 12 балів.
Ти працюєш чи весь день висиш на шкільному сайті?
На сайті.
-Цілий день? -100%
-У НАС ВСЕ В СИЛІ? -ТАК!
Ой, слухай!
Тобі сподобається. Це новий кето хліб.
Смачний.
Неочікуваний смак, але…
Так, дуже смачний.
Я бачу.
Я в школі поїм.
Матісе!
Гарного тобі дня.
Бувай!
Бувай, Роз!
-Так, синочку, прибирай малювання. -Ні!
Їж фрукти. Треба їсти фрукти.
Вони корисні для здоров'я, синку. Добре?
-Матісе! -Я не хочу.
Мама зараз буде дуже зла.
Так, я розумію, але…
«Автобуси Жірара» не хочуть стільки платити.
Тобто, як я вже казав…
Для них це дорого.
Я втрачу цей контракт, розумієш?
Мартене, ми про це розмовляли кілька тижнів тому.
Ми не хочемо змагатися, хто менше запропонує.
Ні, я це розумію.
Але, може, можна запропонувати іншу ціну?
-Щоб вони погодилися? -Ну ось знову.
Розумієш?
СТАРА ВЕЖА І ТВОЯ МОЛОДА МАМА ПЕРЕДАЮТЬ ПРИВІТ
Якщо знизимо ціну ще, це буде небезпечний прецедент.
Це схоже на шантаж.
Я СУМУЮ
Ні, не думаю, що це шантаж, але…
Так, я розумію.
Готова до тесту з фізики?
Так. Живіт трохи болить.
Одинадцятий клас…
«…найважливіший за всю школу».
Ти мені це кажеш що 12 секунд.
Не хочу, щоб ти працювала на касі…
«…в МакДональдзі». Я знаю.
Слухай.
Усе буде добре.
-Хто в мене чемпіонка? -Я.
Увечері прийде репетитор з англійської.
Твій чи мій?
«Лайк ай сед, ю ноу…»
-«Андерстенд»? -Припини. Добре?
Бувай, «андерстенд».
Привіт.
-Я 15 хвилин уже чекаю. -Я знаю.
-Принесла? -Так.
Привіт.
-Можна я візьму? -Авжеж.
Так смачно!
Усе добре?
Я втомився. Вночі додивився восьмий сезон «Гри престолів».
Ти маєш її подивитися.
Авжеж. Тільки спершу відпустку на три роки візьму.
П'єре-Люку, було б круто,
якби «Автобуси Жірара» сьогодні підписали договір.
Треба знизити ціну.
Я намагався домовитися з головним офісом щодо нижчої ціни, але…
Навряд чи вийде.
Велике нежирне ванільне соєве лате і вершки, 120º.
Чекай. А можете ще корицею посипати?
То що ти казав?
Добрий день.
Кориця, ага!
Слухай, щодо «Автобусів Жірара»…
Думаю, тобі варто з'їздити до них у Шербрук.
У страховому бізнесі важливі зв'язки.
-Вони тобі зрадіють. -Вони просто хочуть вигідніший тариф.
Щороку $200 мільйонів прибутку,
225 працівників, наш найбільший клієнт…
Заради них можна 1,5 години провести в дорозі.
Туди й назад — три години.
Нам треба показувати результат.
Добре?
Я схожу за кавою.
Мигдальне молоко, серйозно?
Привіт.
Я чув твою розмову з П'єром-Люком.
-Зухвалий хлопець. -Так.
Я знаю, що ти його начальник, але…
думаю, він правий щодо тарифу.
Боюся, що цей контракт зіпсує ваші стосунки, і він звільниться.
Я знаю, але…
Нам потрібна молодь. Шкода буде, якщо його переманять конкуренти.
У нього тут є майбутнє.
І не тому, що він — мій син.
Ні, звичайно, не тому. Я знаю.
Я з ним поговорю.
Дякую.
П'ять, шість, сім, вісім.
Чіткіше.
Саро, оберт на сім, вісім.
Роз, енергійніше!
Енергійніше, Роз!
Оберт!
Показники продажу групових страховок упали на дев'ять відсотків.
У Монреаля й Лаваля зросли.
Браво, Еріку. Молодець!
Але найбільше відстає південний Квебек.
Так, але сьогодні ми маємо підписати договір з «Автобусами Жірара».
Це покращить наші цифри.
Відомо, кого призначать у Торонто?
Ні, я надала рекомендації, але вирішує Торонто, не Монреаль.
Можливо, оберуть когось зі своїх. Більше нічого не знаю.
Усім дякую.
Давайте, дівчата!
Швидше, дівчата!
Давайте!
Роз, треба рухатися швидше, ясно?
Ти надто передбачувана. Уперед.
МАТІС УПАВ З ДИВАНА. МОЖЛИВО, У НЬОГО СТРУС МОЗКУ.
ДУМАЮ, НІЧОГО СТРАШНОГО.
То що за паніка?
Ніякої паніки.
Але треба укладати контракти.
Мартене…
Твій тон мені не дуже подобається.
Який тон?
Пасивно-агресивний. Ти свій стрес виміщаєш на мені.
Це не круто.
Вибач, але я не казав, що ти погано працюєш.
У нашій роботі є труднощі, треба їх вирішувати.
Так, але я під тиском погано працюю.
Може, це мені не підходить.
Я сподівався по-іншому все робити, інноваційно.
І тут я цього не роблю.
Ти тут лише вісім місяців.
Дев'ять. Здається, що я там, де й починав.
Бо ти тільки-но почав.
Гаразд.
Слухай. Я переїжджаю в Торонто.
Тут будуть нові вакансії.
Точно. Торонто, оце все…
Ось знову, ти на мене тиснеш.
Я не хочу робити помилки своїх батьків
і будувати життя навколо кар'єри.
Мені потрібна якість життя.
А замість цього я відчуваю тиск.
Дуло біля скроні, вилажу зі шкури, приходжу на роботу о 9:00.
Я ж не жайворонок.
Ніхто не просить тебе працювати з 9:00 до 17:00.
Але з 12:00 до 17:00 теж працювати не можна.
Це робота, не хобі.
Я подивився на нетфліксі виступ на конференції ТЕД про пошук пристрасті,
чогось такого, що ти настільки любиш, що готовий це робити цілодобово,
і ти не відчуваєш, що це робота.
А все, чим я тут займаюся, знаєш…
це не те.
Якщо я правильно зрозумів, проблема в тому, що на роботі
треба забагато працювати.
Типу того. Так.
Але ж таке життя.
Навіть Том Круз іноді прокидається зранку і думає: «Чорт!
Це знову не "Місія нездійсненна"! Дістало!»
Том Круз — це Том Круз. Я не Том Круз.
Це точно.
Робота — це не дівчину в тіндері знайти.
Ти не свайпаєш…
вліво або вправо, або…
Уліво.
Не свайпаєш завжди вліво.
Ти тут непогано заробляєш. Можеш оплачувати житло, машину…
Знаєш, матеріальне мене не цікавить.
Я завжди можу жити з батьками.
Звісно.
Усе так просто.
Ти мені потрібен.
Ну, я подумаю.
Але на сьогодні я їду додому.
Я від цього всього втомився.
-Зараз 11:45. -Так, але…
Я весь знервований.
Це не прикольно.
Тому…
Ґудбай.
Обов'язково було в червні вдягатися в костюми лісорубів?
Та годі, тату.
Так важко всіх разом зібрати.
Зробимо фото під час збору яблук.
Другий рік поспіль я без фото не залишусь!
Ненавиджу збирати яблука.
Як я маю вдавати, що мені це подобається?
Робере, досить скиглити!
На фейсбуці в мене буде купа лайків.
Та невже? Від кого?
Від твоїх сестер, моїх двоюрідних…
-Тобто все це для них? -Так.
-Добре, давайте вже сфотографуємося. -Так.
Десять, дев'ять…
Матіс!
Так, він ще той бешкетник!
Малий клоун!
Матісе, заспокойся.
Дідусь хоче скоріше зробити фото для сестер.
Добре!
Десять, дев'ять…
Боже мій, Матісе!
-Мартене. Матіс! -Бозе мій!
Так, народе!
Десять…
Усі кажіть «секс»! Щоб живенькі були, добре?
Секс!
Подивлюся, чи вийшло.
Господи!
Збирати яблука в червні!
А далі що? Фото з 4 липня будемо в снігу робити?
Усі на фейсбуці будуть у захваті!
Ну, так тепер роблять, тату.
-Ні. Не роблять. -Та ні, роблять.
Родини фотографуються разом.
Твоя дитина зняла підгузок.
Бігає голяка.
Гарненький.
Йому не подобається відчуття тканини на шкірі.
-Не подобається? -Так.
Я так розумію, так теж тепер роблять?
-Так. -Ні, не роблять.
Ну, пробач, але роблять.
Ти тут ще когось бачиш з голою дупою?
Мені час пити пиво.
Не всі з цим погоджуються.
Він починає дратуватися, а ми хочемо йому допомогти.
-Та ну! -Не «танукай» на мене!
Таблетки ми йому не даватимемо. Якщо голяка йому краще…
Ти це серйозно?
-Дідусю. -Що?
Який пароль від вай-фаю?
Я 15 років посудомийку чекаю, а ти інтернет хочеш…
Вони думають, що це дисфазія або диспраксія,
або дизортографія.
Бо в нього проблеми зі звуками «ш», «р» і «ж».
Замість «ж» він каже «з».
Хоче грати у «зовтий» м'яч із «Зюстеном» і дивитися «зучків».
Може, він просто німець.
Йому лише п'ять, не хвилюйся.
Думаєш?
Не хочу, щоб він у 1-му класі відставав.
Не хвилюйся через 1-ий клас.
Я збираюся Жонаса вчити вдома, наприклад.
Діти забагато часу в школі.
Забагато часу в школі?
Зараз дорослі просто здають дітей у школи, щоб мати час працювати.
Так, я спекла пиріг,
є макарони з сиром, смачний салат.
Що це в тебе?
У нас із Матісом алергія на глютен.
Я взяла веганську їжу.
Ну, тепер я бачила все! У дитини алергія на макарони.
Принаймні зможе з'їсти мій пудинг.
Ну, не знаю. Він же з патокою…
Ви маєте подивитися на нетфліксі
документальний фільм «Цукор нас убиває». Дуже цікаво.
Патока — це не цукор.
Так, не цукор. Це патока.
Нічого, я принесла десерт з фініками.
-До речі, у вині теж є цукор. -Дійсно!
Але ми ввечері любимо по бокальчику випити.
Не треба перегинати палку.
Випиймо за маму і тата.
Дякую, що всіх нас запросили.
І за мою кохану.
Дякую тобі за фотосесію і за щасливі спогади.
І за Роз.
Я сьогодні перевіряв шкільний сайт.
Ти отримала 11 балів з фізики.
Поглиблена програма, щоб ви розуміли.
Молодець, моя чемпіонко!
Ми домовлялися.
Поговоримо про все вдома, добре?
А про що домовлялися?
Якщо я отримую 11, він мені дає $100.
Якщо 9, то $50. А якщо 6 — то ніфіга.
А якщо три бали отримаєш, то ти йому даєш $20?
Ні.
Ми придумали систему, щоб у неї була мотивація,
щоб вона не була, як ті ледарі міленіали.
От і все.
Уже час.
Дехто їсть раніше за всіх інших.
На біржах спостерігається падіння цін на 2-5%.
А зараз новини спорту.
Торонто попереду у бейсболі, хокеї і футболі.
Невже Монреаль тепер — місто лузерів?
До речі, я зв'язався з тим хлопцем, що займається статистикою на сайті.
Він додасть тобі ті два паси, які забув.
Добре.
-У тебе сьогодні танці? -Ні, завтра.
Я ввечері буду займатися у Кату. І поїм теж там.
Бувай.
Хто моя чемпіонка?
Я.
Хто моя чемпіонка?
Па-па.
Ти казав, що приїде П'єр-Люк, але він так і не з'явився.
Доведеться прийняти пропозицію ваших конкурентів.
Ні, пане Жіраре, послухайте…
У П'єра-Люка з'явилися інші справи. Я особисто цим займуся.
Це так непрофесійно.
Не можете навіть переконати нас стати вашими клієнтами.
А що буде, коли виникне страховий випадок?
Перепрошую, пане Жіраре. Дзвонять зі школи дочки.
Я дізнаюся, чи це щось термінове. Хвилинку.
Алло?
Пане Дюбуа, це Лін Блуен, коледж «Кардинал».
Так, слухаю вас.
Нам треба поговорити про Роз.
Я слухаю.
Ні, особисто. Зараз.
Я не можу. Я зайнятий на роботі.
Це важливо, пане Дюбуа.
Уже їду.
Пане Жіраре!
Пане Жіраре?
Алло?
Добрий день. Я до…
Дякую.
Що сталося?
МАМА: ЛЮБЛЮ ТЕБЕ
Ти серйозно?
Дякую, що швидко приїхали.
Так, звичайно.
Роз каже, що її мама за кордоном.
У неї тур Європою. Повертається завтра.
То що відбувається?
Можливо, ви помітили,
у Роз уже багато тижнів відмінні оцінки.
А, ви про це? Так, ми дуже задоволені.
Ми розуміємо, що 11-й клас дуже важливий для майбутнього Роз.
Тому ми розробили таку собі систему, щоб її мотивувати.
Справа в тому, що ходять чутки,
ніби Роз купує тестові завдання за попередні роки.
Перепрошую, що?
Роз купує тестові завдання.
Це неможливо.
-Вона дуже старається. -Я розумію.
Але ми відкрили шафку Роз…
і змогли пересвідчитися,
що у Роз дійсно є тестові завдання за попередні роки.
А ви щороку даєте ті самі тести?
Це неприпустимо. Це непрофесійно.
Я не захищаю Роз, але…
Також у її шафці ми знайшли…
Цукерки з ТГК,
транквілізатори й інші медикаменти, які вона обмінювала на тести.
А якщо ви шукали своє снодійне…
До іспитів Роз не ходитиме на уроки.
Про наступний рік поговоримо пізніше.
Привіт! Ви вже повернулися?
-Роз, ану йди сюди! -Ні!
Іди сюди!
Корова каже: «Му-у!»
Мартене, що сталося?
Розповідай.
Качка каже: «Кря!»
Ти розумієш, що…
можливо, завалила цей рік?
Мені насрати.
Ти розумієш, як це вплине на твою репутацію?
Казатимуть, що ти брешеш, списуєш, вживаєш наркотики.
Тебе не візьмуть у жоден престижний університет!
Добре, ну й нехай.
Ти руйнуєш своє майбутнє!
-Мартене, тут же Матіс. -Нехай чує!
Щоб я не повторював.
Ми в тебе вкладаємо гроші, зусилля. Що скажуть люди?
Це ж моя репутація, не твоя.
Ні, донечко.
У тебе моє прізвище. Це зачіпає нас обох.
Навіщо?
Навіщо, Роз?
Звідки я знаю?
Звідки… Ти знущаєшся з мене?
Якщо робити все чесно, то 11 я не отримаю.
І не вступлю до універа, який ти обереш.
Бо я погано вчуся.
Не кажи так.
Корова каже: «Му-у!»
А наркотики?
Навіщо вони?
Та вимкни цю фігню!
Я не знаю, як.
Не кажи, що наркотики тобі допомагають вчитися.
-Ну? -Що?
-Я з тобою розмовляю! -Я слухаю!
Навіщо?
Може, коли я під кайфом, то мені пофігу.
Мені пофігу на школу, алгебру, хокей…
на тебе.
Іди в свою кімнату.
Додому вертаєшся не пізніше 21:30.
Віддай телефон. Ніяких месенджерів.
У мене є планшет.
-Його теж віддай. -Він мені для домашки потрібен.
Хочеш, щоб я іспити завалила?
Корова каже: «Му-у!»
Що сталося?
Боже мій!
Бозе мій!
Ти як?
Я — нормально.
А от нашу дочку…
відсторонили від уроків.
Я знаю.
Ти знаєш?
Я з нею спілкуюся, навіть коли я в Європі.
Може, навіть більше за тебе.
Відтоді, як ти від мене пішла…
Відтоді, як ми розійшлися.
Відтоді, як ти вирішила зруйнувати нашу родину,
з нею живу саме я.
Щодня.
Мені важко, їй важко,
тому диванну критику залиш собі.
Вона давно обманює вчителів.
Не те, щоб я її захищала, але обманюють усі.
Просто її застукали.
Я радий, що ти її не захищаєш!
Ось.
Твій лоразепам.
ІЗАБЕЛЬ (ОФІС) ЯК КОНТРАКТ З ЖІРАРОМ?
Таке враження, що це чужа людина.
Наче я не знаю власної дочки.
Це справжнє приниження!
Ти із себе робиш жертву?
Ну, мені, звичайно…
Мені неприємно.
Тобі не неприємно. Тобі соромно. Це різні речі.
Звісно, мені соромно.
Коли мені казатимуть: «Моя дочка в національній збірній».
«Моя на медичному, моя на інженерному». Що я скажу?
«А моя нігті фарбує
в хрінзна якому салоні.
Мрія всього життя!»
А якщо їй подобається фарбувати нігті?
Ти не розумієш?
А ти її не хочеш зрозуміти?
Зрозуміти, чому це сталося?
Я розумію, що ми їй забагато дозволяли.
Носилися з нею.
Так. Її поведінка повинна мати наслідки.
Їй має бути погано.
Та ну.
Спробуймо терапію.
МАРІ-СОЛЕЙ: НЕ ЗАПІЗНЮЙСЯ
Чорт.
Мушу йти. У Матіса випускний.
Випускний? Скільки йому років?
П'ять. Випускний у садочку.
Видають атестат за те, що на горщик сам навчився ходити?
Лео!
Я хочу бути хокеїстом.
Шанель.
Я буду лікаркою.
Марґо.
Я буду прем'єр-міністеркою.
Матіс.
Коли я виросту, я буду…
Я буду…
парикмахеркою!
Астронавтом.
Атронатом!
Він хоче бути астронавтом. Уявляєш?
Це ж треба, ще й сам додумався.
Та припини!
-Мушу відповісти. -Ні, Мартене.
-Я на дві хвилини. -Ні!
-Зараз повернуся. -Серйозно?
-Ні, Ізабель. Ти маєш рацію.
Я думав, що П'єр-Люк усе зробить, а потім…
У мене вдома виникли проблеми. Але я все зроблю.
Так.
Надягай капелюшок і тримай свійт атестат.
-Ні! -Так! Усміхайся!
-Ні! -Синочку, будь ласка.
Надягай для мами.
-Ні! -Матісе!
Що ти робиш?
Не роби так.
Взяв і розтоптав. От же ці хлопчики!
#УСПІХ #РОЗУМНИК #ЩАСТЯ #ГОРДАМАМА #КАНІКУЛИ
#ДІТИ #РОДИНА #ЩАСТЯ #БЕЗФІЛЬТРІВ
Подивіться на нього!
Такий гарний пиріжечок!
Ого, церемонія, святкування, паперова шапочка з китицею, це прямо…
Скажи?
Так, іноді мені теж здається, що це занадто.
Але так усі роблять.
Не хочеться, щоб твоя дитина єдина лишилася без випускного,
атестата, свята, розумієш?
Якщо я сумніваюся, я просто на все погоджуюсь.
Якщо ми встановлюємо гіпсокартон, може, одразу ТВ-зону обладнаємо?
Ні, залишай, як є. Домашній кінотеатр зроблю колись потім.
Домашній кінотеатр? Це треба буде звукоізоляцію робити.
І так добре.
Роз досі відпрацьовує кидки. Можливо, Матісу теж хокей буде цікавий.
Боже, ти іноді такий впертий!
Даватимеш йому по $10 за кожен гол?
Та це ви вперті: годуєте груддю дитину, в якої зубів уже більше, ніж у тата.
Так, хлопці…
Але презентацію Роз з історії важко переплюнути.
А скільки вона отримала, 11 балів? А, ні, вибач, 12.
Але ж її зробив дизайнер з твого офісу у «ПаверПоїнті».
А потім ти не розумієш, чому вона в школі списує.
Іди на хрін, Джо Компост.
Мужик, який десять років займався прокатом машин, мене не повчатиме.
А що не так?
Боже, хлопці! Та заспокойтеся!
Проблема в тому, що ви дітей забагато слухаєте.
Діти не завжди все розуміють.
Вони ж неповноцінні люди.
Я правильно почув?
Здається, що так.
Їх треба підтримувати.
Моя старша хоче піти на кастинг танцювального шоу.
А вона гарно танцює?
Та не дуже, але що я маю їй сказати?
«Вибач, доню. Це не твоє».
Це зруйнує її впевненість у собі.
А що як вона не пройде кастинг?
Вона дуже засмутиться, звичайно.
Таке приниження в прямому ефірі.
Не один рік до терапевта буде ходити.
І що ти робитимеш?
Я забронювала поїздку в Діснейленд на дати кастингу.
Вона буде зайнята.
Найкращий спосіб уникнути цієї теми й розчарування.
Добре придумала.
Агов! Я ж казала далеко не відходити!
Зараз із дітьми стільки проблем, бо вони не бояться.
Не бояться батьків, учителів, поліції, нічого!
А страх — прекрасний мотиватор.
Коли я був малий, якщо приходив пізно додому —
бах дерев'яною ложкою!
Нагрубив? Бах дерев'яною ложкою!
Наша команда програла? Бах ложкою!
Іноді я навіть сидіти не міг.
Через скабки в дупі?
Що?
Але ж це не значить, що дітей можна бити.
-Я вас ніколи не бив. -Бив.
Як ти казав? «Ляща по голові»?
Порівняно з тим, як мене били, лящем по голові
я тобі робив велику послугу, сину!
Давай не вчи мене.
Із сучасними підлітками…
-ще та морока. -Думаєш?
Вони менше фігні роблять, ніж ми колись.
Стефе…
Я тобі нагадаю, що Роз до школи носила траву.
Так. Я в 16 років теж курив траву.
-Що? -Та облиш, тату! Що такого?
Я знаю, що Тома іноді курить.
У підвалі все тхне!
Що? Твій син курить у твоєму будинку,
а ти не бачиш у цьому проблеми?
Ти ненормальний.
Хай краще робить це під наглядом,
там, де безпечно.
А якщо героїн захоче спробувати,
допомагатимеш йому колотися,
щоб він вавок собі не наробив?
Ти б хотів, щоб перший секс у Роз
був удома чи десь у якомусь провулку?
Я б хотів, щоб його не було.
Між іншим, я її батько, а не подружка.
Ми про таке не говоримо. І коли в тебе від батьків таємниці…
так навіть цікавіше.
Наприклад, можна таємно купувати тести.
Саме це вона і зробила. І саме через це ти психуєш.
Дякую.
Роз — дуже розумна дівчина.
Ми багато говорили про її втому,
про те, що вона погано спить,
у неї поганий апетит, болить живіт,
проблеми зі шкірою, тривожність, низька самооцінка
через те, що вона вважає себе негарною і товстою.
Вона давно так почувається?
Роз таке каже?
Так, це її слова.
Ну…
Чекай. Ти нічого цього не помічав?
Ти все сказала?
Ти ж з нею розмовляєш.
-Так, розмовляю. -Ну, так а ти що зробила?
Танцюєш собі в Барселоні,
поки в мене на ковзанці яйця відмерзають!
До чого тут ти?
Ми зараз не шукаємо винних.
У Роз типові симптоми депресії.
Депресії, що виникла через тривожність, пов'язану зі страхом невдачі.
Вибачте, але…
Що ви таке кажете? Депресія? Їй 16 років.
Яка депресія в 16 років?
Найбільша її проблема — коли закінчується хліб у домі.
Знаєш, Мартене,
депресія буває в будь-якому віці.
Вибач.
Не сперечатимусь. Ти у нас експерт з депресій.
-Ой, та пішов ти. -Це ж спадкове?
Хоч їй лише 16 років, у неї дуже щільний графік.
Вона боїться вас розчарувати.
Тебе розчарувати.
Слухайте. Роз — моя радість і гордість.
Я їй постійно це кажу.
Не треба їй казати: «Я в тебе вірю. Ти найкраща. У тебе все вийде».
Це тиск.
Вона моя чемпіонка!
Цього теж не треба казати.
Я завжди раджу все проговорювати, а не дорікати.
Коли мене називають чемпіоном, я не почуваюся ображеним.
Поки що я пропоную, щоб вона відпочила від усіх своїх занять.
Думаю, їй варто приймати ліки від тривожності.
Звісно. Таблетки.
Вона вже сама лікується канабісом.
І з нею треба частіше якісно проводити час.
Добре. Я і так з нею проводжу час.
Ми разом багато чого робимо.
Ми всією родиною часто тусимо.
Я з дітьми за тиждень бачуся більше,
ніж мій батько зі мною за рік.
Якісно проводити час.
Він каже про якісний час.
Це їй допоможе.
І ви теж.
А що я?
Ваша відсутність спричинила порожнечу.
Цікаво.
-Це не те саме. -Аякже.
Я в роз'їздах через роботу. Я не маю вибору.
Вибір є завжди.
-Припини. -Завжди.
Це він сказав. Ти сама його обрала.
Ви могли б вечеряти разом із Роз
без телевізора, без телефонів, планшетів.
Звісно.
Могли б розмовляти з нею по-іншому.
Не давайте їй накази, радше ставте запитання.
«Коли ти підеш у душ?»
Замість: «Іди в душ!»
Або: «Можеш дістати посуд із посудомийки?»
Замість: «Дістань посуд». Розумієте?
Я не мав би просити її все це робити, але гаразд.
Запитання, а не накази. Ясно.
Пане Дюбуа, можливо, ви її перевантажили.
Добре, що ми тут не шукаємо винних.
Ну, я невинний, що я гівняний батько.
Це мої батьки винні. Правильно?
Хіба не в цьому причина? Це як ланцюгова реакція.
Попереднє покоління передає тобі гівно. Так чи не так?
Я це не хочу!
Матісе!
Хіба так можна?
Треба придумати, куди спрямувати його агресію.
Нічого не скажеш?
Він дитина, чого ти від нього хочеш?
Пощастило йому.
Ось, подивися планшет.
Поклади…
Можеш, будь ласка, покласти телефон?
Йому можна, а мені ні?
Йому п'ять років.
Добре.
Це трохи нам розрядить обстановку.
Класна пісня, правда?
Так, особливо, якщо живеш у 2018 році.
Ясно.
А можна, будь ласка, менше сарказму?
Музиканти — такі неймовірні люди.
Я б хотіла мати такий талант,
але починати, напевно, треба змалку.
Я у фейсбуці читала, що Джастін Бібер почав у три роки.
Грав на барабанах!
Скажи своєму…
Ти сказала тренеру, що не будеш грати на вихідних?
Так.
Нічого не хочеш розповісти?
Наприклад?
Я не знаю.
Психотерапевт сказав, що тобі важко.
Мартене, ми ж їмо.
Можливо…
я можу щось зробити, щоб ти почувалася краще?
Можеш припинити розмовляти зі мною, як із розумово обмеженою.
Коли поїмо, можна зіграти в настільну гру.
-Що? -Твій брат любить грати з родиною.
А ще вони своєму сину дозволяють срати на газоні.
Зіграємо. Прекрасна ідея.
То які правила?
Кожен бере картку і чіпляє собі на лоба.
А тоді ставить питання, щоб вгадати, що на картці.
Лише питання, на які можна відповісти «так» або «ні».
-Зрозуміло? -Так.
Я тез хоцю.
Ні, ця гра дуже складна.
Я тез хоцю!
Ти ще дуже малий.
Ні, нічого. Матіс і мама будуть грати командною. Добре?
Ну що, Матіс візьме картку?
-Зираф! -Ні, Матісе!
-Матіс! -Ні. Це «жираф», а не «зираф».
Я думаю, що проблема не в цьому.
Я знаю. Добре.
Матіс візьме ще одну картку, але цього разу
ми на неї не дивитимемось.
Добре. Роз! Твоя черга.
Гаразд. Я…
-Футбольний м'яч! -Та боже мій!
-Мартен! Матіс! -Бозе мій!
Я так і знала. На фіг цю тупу гру.
Чекай! Ми ж просто розминаємося.
-Мені не подобається. -Сядь.
Так, давайте тепер я.
Покажу вам, як це роблять переможці. Матісе, цить.
-Я чоловік? -Ні.
-Значить, я жінка? -Ні.
Хіба не має наступна людина грати?
Нас лише троє, правила можна міняти.
Нас четверо.
Міняти, коли тобі це потрібно.
Я не чоловік і не жінка. Я тварина?
-Ні. -Так, типу того.
Це не тварина.
Це частина тварини.
Він спитав: «Я тварина?»
А не «Чи був я твариною, перш ніж опинився в тарілці?»
Так, підказуй йому.
Відповідь — ні.
Бекон!
Фак, Матісе!
Фак!
Слідкуй, що кажеш. Хай він теж грає.
Та хай він робить, що хоче!
Він ні хріна не розуміє і псує нам гру!
Що це за тон?
Бекон! Як таке можна вгадати?
-Пішло все на фіг. -Та зачекай.
Стій.
Це ж гра.
-Це гівняна гра, і родина ця — теж! -Досить. Ні!
Це ти поводишся, як гівно, і погано впливаєш на Матіса.
Це ти погано на нього впливаєш!
Розмовляєш з ним від третьої особи!
Матіс — розбещений засранець. Бо ти його так виховуєш!
А ти в нас — зразково вихована дитина, я так розумію?
Та замовкни, ти мені не мати!
Роз!
Ой, Марі-Солей засмучена?
Ой-ой, а чому Марі-Солей засмучена?
-Роз, досить. -Іди на хрін.
Роз! Ану, заспокойся!
«Роз!» Оце і все?
Твоя дитина… Твоя дочка…
така ж падлюка, як і ти!
Це мав бути веселий вечір! Ми мали якісно провести час!
ГІТЛЕР
БУДЕ ВЕЧІРКА У РОББІ. ПРИЙДЕШ?
НЕ ЗНАЮ. ТРЕБА ВЧИТИСЯ.
Вітаю всіх!
От побачиш, це чудове тренування.
Має бути корисно. Вдома зараз напружена атмосфера.
Ви побачите, що у мене все в ігровій і дуже практичній формі.
Щоб вам легше було все відчути,
а головне — щоб це було весело,
почнемо з вправи під назвою «Аркуш паперу».
Це вам. Так, станьте на килимок.
Ноги на ширині плечей.
Усі разом робимо глибокий вдих,
спрямовуємо всю нашу енергію в центр, до серця.
А тепер беремо увесь негатив
і спрямовуємо його в аркуш паперу. Саме так. Не стримуйтеся.
Робимо широкий крок направо
і згинаємо коліна, щоб міцно стояти на підлозі.
Зайчику, ти теж. Добре.
А тепер робимо ще один глибокий вдих,
витягуємо ліву руку вперед, а праву назад
і на видиху викидаємо свою злість!
Так, не стримуйтеся! Нам треба звільнитися від злості.
Прекрасно, так!
І вдома, замість того, щоб злитися на сестру, на брата,
навіть на маму,
беріть цей великий шмат злості — і викидайте.
Відчуваєш, що злості більше немає?
Ай!
Хтось бачив П'єра-Люка?
Він на інді-фестивалі.
Де це?
Це не місце, це фестиваль інді-музики.
Ось… Він нам надіслав.
Схоже, він налигався.
#НАРЕШТІВЕСНА #ВІДКЛЮЧКА
Щоб йому.
Усе нормально?
«Автобуси Жірара» від нас відмовилися.
Твою наліво!
Я знаю.
Зараз усе так складно.
На роботі, вдома…
У моєї старшої справи не дуже.
Роз?
Що таке, вона захворіла?
Не захворіла, у неї…
незначні проблеми…
Ходимо до психотерапевта.
Мені зі старшим сином теж зараз важко.
Він курить.
Багато.
Забагато.
Траву.
Приймає антидепресанти, снодійне.
Цілими днями когось убиває у відеоіграх.
Уже на 12-му місці в світі в «Кіллінґ Ґеп».
У світі? Ого!
-Ого. -Ага, дякую.
Але дружина думає, що в нього залежність від інтернету.
Переживає, що він щось безглузде утне, якщо його лишити самого.
-А з навчанням що? -А він кинув.
Йому вже 20 років, я його не змушу вчитися.
Якщо я його з дому вижену, куди він піде?
Я в дупі.
А в Роз немає синдрому дефіциту уваги?
Не знаю. А що?
У моєї дочки була тривожність, важко було зосереджуватися.
Стала пити метилфенідат і почувається краще.
Серйозно?
Багатьом творчим людям важко вписуватися в стандарти.
Стів Джобс, Волт Дісней, Моцарт…
Джастін Тімберлейк.
Серйозно?
Можна я переїду до тебе, коли скінчиться твій тур?
-З'їдеш від батька? -Я про це думаю.
Ну, це багато від чого залежить.
А що думаєш з навчанням?
Тато хоче, щоб я пішла на медфак з англійською
або кудись за хокейною стипендією.
Я не питала, чого хоче твій тато.
Ти куди хочеш?
Я не знаю.
Він же скаже: «Я плачу, я й вирішую».
Добре, ну а ти? Ти чого хочеш?
Я не знаю.
У мене з усім погано.
Неправда.
Тобі багато чого добре дається. Спорт, творчість, мови.
Ти талановита танцівниця.
Може, я б пішла на фотографію до коледжу Старого Монреаля.
Ну от, круто.
Це поряд з твоєю квартирою.
Так. Зможемо разом жити.
Але якщо я отримаю хокейну стипендію,
нерозумно буде відмовлятися.
Тільки, якщо ти дійсно хочеш у той універ.
Без диплома багато не досягнути.
Освіта відчиняє двері.
Я не хочу стояти на касі в МакДональдзі.
Так, це було б жахливо.
В якому сенсі?
Ви готові замовляти?
Мені курячу грудку, будь ласка.
Із фрі чи з салатом?
Із салатом. І соус окремо.
-А пити що будете? -Просто воду.
У вас є путин? Такий, щоб з усім одразу?
Так, путин з беконом — наша фірмова страва.
Прекрасно, я буду путин.
І ще келих вина.
-Перепрошую! -Так?
Салат не треба, я теж буду путин.
-Так! -І ще колу, будь ласка.
Ще зустрічаєшся з тим хлопцем з молодшої ліги?
Мамо.
Ви вже переспали?
Мамо, тихіше!
-Переспали! -Мамо!
Дякую. Було класно.
Якщо потрібні поради щодо хлопців, звертайся.
Добре, па-па!
Я експертка з хлопців.
-Репетитор з англійської чекає. -Бачу.
Зачекай.
Слухай, тільки не психуй…
Я веду її до нейропсихолога, перевірити, чи немає в неї синдрому дефіциту уваги.
Чого це ти вирішив?
Це пояснило б її мінливий настрій, проблеми в школі, відсутність друзів.
Дійсно, звідки це з таким навантаженням?
Ми нічого не втрачаємо.
Якщо в цьому проблема, вона зможе пити метилфенідат.
-Метилфенідат? -Так, метилфенідат.
Стів Джобс, Волт Дісней, Моцарт мали цей синдром,
і в них усе склалося.
До чого тут у біса Моцарт?
-Ти зрозуміла. -Годувати її таблетками.
Це що, легше, ніж проводити з нею час?
Ти свою дочку бачиш раз на місяць і ще будеш мене повчати?
Добре.
До побачення!
А, це ти!
Репетитор уже пішов?
Так, ми закінчили.
Ясно.
Сьогодні вечірка у Роббі.
Можна я піду?
Роббі!
Мій улюбленець.
Цей зарозумілий качок думає, що зможе колись грати в НХЛ.
Та яка різниця? Просто там усі будуть.
Добре. Я тебе почув, але…
тебе відсторонили від школи.
Тому на шкільні вечірки ти теж не можеш ходити.
Це не шкільна вечірка.
Я маю право бачитися з друзями.
Так, я розумію…
Але у тебе два тижні.
Два тижні, щоб підготуватися до іспитів.
А через два тижні можеш усе літо тусити з друзями.
Зосередься, Роз.
Я зрозуміла.
Ти не знаєш, Матіс сьогодні какав?
Га?
А вчора?
Не знаю, а що?
Мені це не подобається.
Він має до першого класу навчитися це робити регулярно. Чорт.
Бідося. Кишкова флора йому дісталася від мене.
Тобто він не їсть, неправильно вимовляє приголосні звуки
і забуває покакати.
Нам його не підкинули?
О боже! Подивись!
Чистять зуби батьківською щіткою!
-Хто? -Твої племінники. Дивись.
Якась родина хіппі!
Буде повно фекальних бактерій у роті.
У тебе фекальна фіксація.
Послухай.
«Не переймайтеся станом кімнати свого підлітка.
Так вони самовиражаються».
«Шановні батьки, ведіть щоденник своїх емоцій».
А оце: «Візьміть вихідний і сходіть зі своїм підлітком у музей».
Божевілля якесь!
Вона плюне вам в обличчя, а ви скажіть: «Ще, будь ласка!» Серйозно?
Ні, чекай. Глянь.
«Вечір — найкращий час для спокійних розмов».
«Підіть побажайте підлітку на добраніч, як у дитинстві».
Це непогана порада.
«Щодня кажіть: "Я тебе люблю"».
Якби ти не був упереджений, то погодився б, що це слушні поради.
-Юрист завжди десь поруч. -Так.
Тренування дають результат. Виглядаєш сексі.
Дякую.
Мамо?
Що?
Ця дитина спить так само, як і какає.
Матісе, іди до себе.
Мені наснився кошмар.
Ні, не починай про це.
Тут немає ніяких чудовиськ. Іди до себе!
Годі цих дурощів.
Матіс!
Я хочу спати з тобою.
-Добре, іди до мене. -Ні!
Іди до мами.
АЛГЕБРА РУЛИТЬ!
Не дивися в екран. Треба спатоньки.
Чорт!
РОЗ ВИКЛИК
СІМЕЙНА МЕРЕЖА ЗНАЙТИ ПРИСТРІЙ
ТЕЛЕФОН РОЗ: ДІМ
Прокляття!
Що, важко?
Що ти тут робиш?
Ні.
Ти що тут робиш?
Роз.
Привіт.
-Привіт. -Ти як, нормально?
Так. Просто…
трохи втомився. Квартальний звіт.
Ясно. Хотіла тобі сказати…
новини щодо Торонто будуть завтра.
Круто.
Я вже пару будинків обрав.
Мартене? Ти сьогодні рано.
-Привіт! -Вітаю!
Софі вагітна!
Буде хлопчик!
Мої вітання!
Ми знаємо, що буде хлопчик,
бо Даніель хотів тільки хлопчика,
тому ми літали в Атланту, в клініку, де обирають стать.
Вітаю.
Даніель сказав:
«Нашій команді потрібен центрфорвад, от і зробимо!»
Смішно, так!
-Роз унизу? -Так, вона внизу.
Як справи?
Нормально.
Готова до іспитів?
Не хвилюйся, здам. Зараз репетитор з алгебри прийде.
Не хочеш на кілька днів до дідуся?
Це принцеса Венера!
Матісе!
Ану, віддай мамі чарівну паличку!
Вибач, Софі. Я зараз.
Поїдемо вдвох, без Матіса й Марі-Солей.
Так, добре.
Так.
Ой, ні.
Я зроблю що завгодно…
-Гей! Та пісня була гарна! -Оця класна!
Ні!
Тату!
О боже!
-Ні! -Будь ласка!
Боже, яке в тебе гидке обличчя, коли ти співаєш!
-Гидке? -Ти такий: «О-о».
-Чесно. -Це талант, ти не розумієш.
Привіт!
Привіт, тату.
Привіт.
Ось він! Отак стрибнув зі скелі!
Малий так забив яєчка, що вирішив, що одне в нього луснуло.
Тату, ви з дядьком Стефаном були ненормальні!
Тату, не показуй їй цього.
Я й забула, які ви були відчайдухи!
Ми цього з тобою ніколи не робили.
Це як вишка в басейні. Я звідти більше не стрибатиму.
Відколи ти такий боягуз?
Коли в тебе з'являються діти, починаєш багато чого боятися.
Призначать Еріка?
Це лише офісні чутки. Точно ще нічого не відомо.
Повірити не можу, що призначать цього козла!
Може, і не призначать.
Так буває.
Мушу йти.
-Я триматиму тебе в курсі. -Бувай.
А в тебе що, є зв'язок?
Вийшов сюди з кавою, і він з'явився.
Так, є одна риска.
Гей!
Порибалити не хочете?
А тут клює?
Гадки не маю. Я ненавиджу рибалити!
А нащо ти все це купив?
Пенсіонерам подобається. Я думав, і мені сподобається!
Але це до хріна нудно!
Ну, що…
попливемо на скелю?
Га?
Стрибати будемо?
Ні, я туди не хочу.
Чому?
Я не буду стрибати. Та й вода холоднюча.
Татусь трошки злякався?
Роз, будь ласка, годі.
Добре. То ти боїшся?
Ой, татусь боїться.
Добре.
Одягай купальник.
ЦЕ ВЖЕ ТОЧНО. ПРИЗНАЧИЛИ ЕРІКА. СПІВЧУВАЮ.
Тату.
Ми ж домовлялися без телефонів.
Це важливо.
ІЗАБЕЛЬ (ОФІС) МОЖНА ПОДЗВОНИТИ?
Це завжди важливо.
Обережно!
Ми так перевернемося. Перенеси вагу.
Ліворуч! Я тут, тому ти давай ліворуч!
Добре, вибач!
Якщо будеш буркотіти, то в мене є телефон.
Ні. Греби.
-Я гребу. -Старанніше греби.
Ти завжди незадоволений.
Ну, так! А хто хотів на скелю?
Ти. Ми пливемо туди, тому греби.
Я це й роблю.
Серйозно, давай просто повернемося.
Так, авжеж. Хочеш просто здатися?
Ти це вмієш! Яка різниця? Просто здавайся, подумаєш.
Відчепися.
Колись ти мені подякуєш.
Я ніколи нічого не просила.
А хто хотів до приватної школи?
Репетиторів, уроки танців, хокей?
Не ти, ти ж ніколи нічого не просиш.
Годі, бо вистрибну й попливу назад.
Ага, аякже.
Я тебе попереджаю.
Давай.
Прекрасно. Дуже розумно.
У воді без рятувального жилета.
Хочеш довести, що ти смілива?
Зараз будеш просити затягти тебе назад у човен?
Я теж пливу!
Якщо здасися, потонеш.
-Разом потонемо. -Ні!
Якщо я потону, то це тільки я. Не ми разом.
Це моє життя, а не наше життя!
У мене через тебе стрес!
Здається, що я завжди все роблю не так!
Я через тебе почуваюся лузеркою!
Важко бути переможницею, якщо називатися лузеркою!
Ти навіть говориш, як лузерка!
Відчепися від мене!
Думаєш, що ти — переможець?
Отримав ти своє довбане підвищення?
Ні, не отримав.
Ти — лузер. Другий сорт, як і я,
бо я — дочка лузера!
Але я хоча б це знаю!
Ну що, все?
Так.
Вітаю, пане Дюбуа! Як справи?
А Роузі скоро повернеться чи…
Ні.
Сьогодні англійської не буде.
Перепрошую?
Жане-Франсуа, їдьте додому.
Серйозно?
Так.
Ну, що ж. До побачення.
#ЧУДОВАРОДИНА #ВДЯЧНА #ТАТО
#ЧУДОВАРОДИНА #ВДЯЧНА #ДІТИ
Сумуєш за нею?
Їм буде корисно пожити разом.
Мені з тобою пощастило.
Ми гарна команда.
Команда?
Яка команда?
Ну, ти, я…
-Наша родина. -Тобто твоя команда?
Напевно.
Так, я в твоїй команді.
Але ти — не в моїй.
Ти втомилася?
Боже, ти буваєш такий зверхній.
Ти не уявляєш…
як важко бути матір'ю.
Садочок,
випрати білизну… Чи достатньо він їсть овочів,
чи прямі в нього зуби, чи відділилася в нього крайня плоть!
І при цьому треба залишатися дівчиною і коханкою
і слідкувати за фігурою, щоб бути для тебе сексі.
Тому так… Іноді я трохи втомлююся.
Я можу чимось допомогти?
Може, годі пропонувати рішення, а будеш просто мене слухати?
Я слухаю зараз.
Чому я цілими днями
читаю про розвиток дітей?
Бо ти не читаєш!
-Ні, це ж не тому… -Я наче ненормальна.
Але я компенсую твою байдужість
і читаю статті, журнали і книжки по 1000 сторінок,
типу «Дитина і вода для купання»,
які мені постійно кажуть, що я псую нашого сина.
Але тобі байдуже. Абсолютно.
Це не перша моя дитина, тому я так не переймаюся.
Ну, а моя — перша. І єдина.
Інших же не планується?
Коли я працювала, у мене була команда.
Інші люди, які мені допомагали.
Але як мати, якщо я помилюся…
це кінець.
Ми ж про це говорили раніше…
Я знаю, що ми домовлялися.
Але більше наша домовленість не діє.
Мені потрібна допомога.
Я заплуталася.
Я вже не знаю, хто я.
Чого я варта.
Як мати, як жінка.
-Дай мені договорити! -Тихо! Ти його розбудиш!
Ну, не ти ж його будеш присипляти.
У мене материнське вигорання.
Я цього малого гівнюка вже бачити не можу!
Чому ти раніше не казала?
Бо не хочу тебе розчаровувати.
Я розумію Роз.
Ми — частина твого життя, намагаємося бути ідеальними,
робити те, що треба,
щоб ти нами пишався.
Щоб бути в твоїй команді.
Ти така гарна!
Я тобі казала.
Гарно, коли ти усміхаєшся.
Дякую.
Бачиш, хлопці витріщаються?
Можливо.
Так-так, на тебе витріщаються.
Мені пишатися, чи піти їм ляпасів надавати?
Донечка моя!
Не віриться, що ти вже жінка!
Ти це татові скажи!
Мені майже 17, а він зі мною поводиться, наче мені вісім.
Не треба про нього.
Що сталося з мамою, залишиться з мамою, згода?
Подивіться, хто тут!
Привіт, красунчику!
-Як справи? -Чудово, як у тебе?
Добре. Це Робен.
-Каролін. -Привіт. Дуже приємно.
-Привіт. Робен. -Привіт. Роз.
-То звідки ти повернулася? -Париж.
Моя люба!
-Я піду. -Ні, ще п'ять хвилин.
Залишайся. Я викличу убер.
-Викличеш убер? -Так.
Я приїхала на кілька тижнів.
-Подзвониш? -А то!
Залишайся з ним. Я йду спати.
Зачекай хвилинку.
-Ти пила. Я піду з тобою. -Усе буде добре.
Я ляжу спати. Я втомилася після іспитів.
Точно все буде норм?
Точно.
Я тебе люблю.
Ти ж знаєш, що я тебе люблю?
Я тебе люблю.
Дуже тебе люблю.
Ну, все.
Добре, па-па.
Коли я завтра повернуся, підемо на бранч, добре?
Ага, добре.
РОЗ
ПРИВІТ! ЯК
РЕЗУЛЬТАТИ: ЗИМОВИЙ СЕМЕСТР
АЛГЕБРА: 56. НЕЗАЛІК
Добрий день.
Привіт.
Як справи?
Добре.
Щось треба?
Я подумав, може, ти сходиш на каву з П'єром-Люком,
і ви почнете все з початку?
У нього був важкий період.
Але йому діагностували синдром дефіциту уваги, тепер йому краще.
У нього великий потенціал.
Іноді я себе запитую…
коли ми повторюємо дітям, які вони розумні,
обдаровані, неймовірні…
може, ми самі себе переконуємо, що вони якісь особливі?
Фреде, твій син…
Твій син посередній.
Він не тупий.
Він не поганий.
Просто посередній.
Він буде посереднім працівником з посередньою кар'єрою.
І це не страшно.
Пробач.
Я не згоден.
Знаєш…
П'єр-Люк сам відповідає за свої вчинки.
Вони нічого не говорять про тебе, як батька.
Привіт!
Доню?
Роз?
Роз!
Чуєш мене?
Що ти накоїла?
Прошу, відповідай! Що ти накоїла?
Допоможіть! Хто-небудь! Будь ласка!
Алло?
Це я.
Що таке?
Роз.
Що вона зробила?
Випила мої таблетки.
Пробач мені.
Це ти мені пробач.
Рахунок під час змагань ведете?
Здається. А що?
Програш і так достатньо засмучує.
Дітей це принижує.
Чому йому не можна довге волосся?
Ведмедик — це його перехідна іграшка.
Щеплення обов'язкові?
Після них діти хворіють.
-Уся справа в грошах. -Що? А як же кір?
Вакцини вбивають.
В Австралії у школах вони обов'язкові.
Тоді хай твоя дитина вчиться в Австралії.
-Що? -Прошу вас!
Це ви до мене?
Нічого з ним не буде.
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька