Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫שמעתי שהולכים לקצץ שעה של אנגלית‬ ‫החל מהשנה הבאה. זה נכון?‬
‫כן, בית הספר החליט…‬ ‫-מה?‬
‫אבל זאת הסיבה שבאנו לכאן.‬
‫לבעוט בכדור לא יקדם אותם בחיים.‬ ‫-הם יכולים לשחק בבית.‬
‫חשוב לדעת שלוש שפות.‬
‫ילדים הם כמו ספוג.‬
‫שפות הן חיוניות.‬
‫נוכל להיות בכיתה עם הילד שלנו?‬
‫ללא מספיק גירוי,‬ ‫ילדים מחוננים משתעממים בקלות.‬
‫בלי טלפונים סלולריים?‬ ‫-מה אם יהיה מקרה חירום?‬
‫הטלפון חיוני להם‬ ‫כפי שעיפרון ומחק חיוניים לנו.‬
‫אבל האור הכחול מהטלפון מפריע לשינה.‬
‫ולכן הם רוצים להחזיר את תנומות הצהריים.‬
‫מה? תנומת צהריים? הם לא יישנו בלילה!‬
‫הילד שלי אלרגי לתירס. אתם נטולי פופקורן?‬
‫אפילו הריח מסוכן לו.‬ ‫-החטיפים הם אורגניים?‬
‫מדים כחולים בשביל הבנים‬ ‫מחזקים סטריאוטיפים מזיקים.‬
‫בבית הספר של האחיינית שלי יש תלמיד טרנס.‬ ‫גם לכם יש?‬
‫אתם מנהלים רישום של התוצאות בספורט?‬
‫מהו הציון שלנו מתוך עשר?‬ ‫-עשרים!‬
‫כל הכבוד!‬
‫יופי!‬
‫הצלחתי!‬
‫לא רע.‬
‫יופי! עוד!‬
‫קדימה!‬
‫לא ייאמן.‬
‫- לילה טוב לכולם!‬ ‫#משפחהמדהימה #אסיריתודה -‬
‫לילה טוב.‬
‫אני מצטער, פשוט…‬
‫הבטן שלי מתהפכת ויש לי יום חשוב מחר.‬
‫אתה מזדקן, אדוני?‬ ‫-זׁה לא זה.‬
‫נעשה את זה מחר, טוב?‬
‫לילה טוב.‬
‫בסדר.‬
‫אני מצטער. אפשר להוריד אותן?‬
‫כן. הן לא…‬ ‫-הן לא סקסיות.‬
‫נכון. בסדר.‬
‫רציתי את זה במשך כל היום.‬
‫כן.‬
‫אל תגמור עדיין, אהוב שלי!‬
‫אני תכף גומרת!‬ ‫-אימא?‬
‫מאתיס?‬
‫לעזאזל!‬
‫זה עשה לי התקף לב.‬
‫טוב, מאתיס…‬
‫היה לי סיוט.‬
‫אבא כבר אמר לך. אין בבית מפלצות.‬
‫לך לחדר שלך, טוב?‬ ‫-אני רוצה לישון איתכם.‬
‫לא, אי אפשר.‬
‫בוא לאימא.‬
‫לא…‬ ‫-בוא.‬
‫לא, אנחנו…‬
‫אלוהים!‬
‫בסדר.‬
‫את לא רצינית.‬
‫קודם היא מגרה אותי ואז…‬
‫מה זה?‬
‫תן לי את זה!‬ ‫-זה…‬
‫זה שרביט הקסם של אימא.‬
‫אתמול בערב היה לנו מסע מרגש על גלי האתר.‬ ‫הבה נעיף מבט.‬
‫- "מכללת קרדינל" -‬
‫- תוצאות מבחנים -‬
‫מארק דופרה אמר לנו‬ ‫שמעולם לא שמע ילד שר יפה כל כך.‬
‫זהו חלומו של כל הורה, לדעת שהילד שלך…‬
‫יהיה כוכב. תסלחו לי.‬
‫ראית את כדורי הצרבת שלי?‬ ‫-כן. הם ממש פה.‬
‫ואת כדורי השינה שלי?‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬
‫אימא הכינה למאתיס חביתת חלבונים טעימה.‬
‫שים את הציור בצד, מתוק.‬ ‫כן, הגיע הזמן לארוחת הבוקר. בסדר?‬
‫אני לא רוצה את זה.‬
‫מאתיס!‬ ‫-מאתיס…‬
‫מאתיס צריך לאכול.‬
‫ארוחת הבוקר היא הארוחה הכי חשובה ביום.‬
‫למה הוא לא אוכל?‬
‫שלום, מתוקה.‬
‫כל הכבוד.‬ ‫-מה?‬
‫ציון 95 בהיסטוריה.‬
‫אתה גם עובד,‬ ‫או שאתה נמצא באתר של בית הספר כל היום?‬
‫באתר.‬
‫כל היום?‬ ‫-במאה אחוזים.‬
‫- פריזו: אנחנו נפגשות עדיין? -‬
‫-כן! -‬
‫אה, נכון!‬
‫את תאהבי את זה. זה לחם "קטו" חדש.‬
‫הוא טעים.‬
‫זה מפתיע מאוד, אבל…‬
‫הוא טוב. הוא ממש טוב.‬
‫כך זה נראה.‬
‫אני אוכל בבית הספר.‬
‫מאתיס!‬
‫שיהיה לך יום נעים.‬ ‫-להתראות!‬
‫להתראות!‬ ‫-להתראות, רוז!‬
‫טוב, אהוב שלי. עכשיו נניח את הציור בצד.‬ ‫-לא!‬
‫אכול את הפרי שלך. פרי זה חשוב.‬
‫זה טוב בשבילך, מתוק. בסדר? הינה.‬
‫מאתיס!‬ ‫-אני לא רוצה אותו.‬
‫אימא תכעס מאוד.‬
‫כן, אני מבין, אבל…‬
‫"ז'יראר אוטובוסים" רוצים לשלם פחות.‬
‫אז כפי שאמרתי…‬
‫זה יקר בשבילם,‬
‫אז אני אאבד את החוזה, את יודעת?‬ ‫-אני…‬
‫תראה, מרטין, דיברנו על זה לפני כמה שבועות.‬
‫אנחנו לא רוצים להיכנס‬ ‫למלחמת מחירים מטופשת.‬
‫לא, אני מבין.‬
‫אבל אולי, עם מחיר אחר,‬
‫הם יגידו "כן"?‬ ‫-הנה זה בא.‬
‫את מבינה?‬
‫- המגדל הזקן ואימך הצעירה‬ ‫מאחלים לך יום נפלא! -‬
‫הסיכון עצום והרווח נמוך מאוד.‬ ‫אם נרד, ניצור תקדים מסוכן.‬
‫לדעתי הם סוחטים אותך.‬
‫- מתגעגעת -‬
‫לא נראה לי, אבל…‬
‫טוב, אני מבין.‬
‫את מוכנה למבחן שלך במדעים?‬ ‫-כן.‬
‫יש לי קצת כאבי בטן.‬ ‫-כיתה י"א היא הכי…‬
‫חשובה בתיכון.‬ ‫-חשובה בתיכון. כן.‬
‫אתה אומר לי את זה מדי 12 שניות.‬
‫כדי שבסוף לא תהיי קופאית…‬ ‫-בסופרמרקט. אני יודעת.‬
‫את תצליחי.‬
‫מי האלופה שלי?‬ ‫-אני.‬
‫המורה הפרטי לאנגלית יבוא הערב.‬
‫אליך או אליי?‬
‫"כפי שאמרתי, את יודעת…‬
‫את מבינה?"‬ ‫-לא. בסדר.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫להתראות, "את מבינה".‬
‫שלום.‬ ‫-הכול טוב?‬
‫אני מחכה לך כבר 15 דקות.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫נצא אחר כך?‬ ‫-כן.‬
‫שלום.‬
‫אפשר לקבל אחד?‬ ‫-ברור.‬
‫הם כל כך טובים!‬
‫הכול בסדר?‬
‫אני גמור. אתמול בלילה סיימתי‬ ‫את העונה השמינית של "משחקי הכס".‬
‫אתה חייב לראות את זה.‬
‫בטח. מייד כשיהיו לי שלוש שנים של חופש.‬
‫תשמע, פייר-לוק, יהיה מגניב‬ ‫אם תשכנע את חברת האוטובוסים‬
‫לחתום על פוליסת הביטוח היום.‬
‫אנחנו צריכים להוריד את המחיר.‬
‫ניסיתי לשכנע את המשרד הראשי להוריד אותו,‬ ‫אבל…‬
‫אין סיכוי רב.‬
‫לאטה סויה דל גדול, מוקצף קלות, 120 מעלות.‬
‫רק רגע. אתה יכול לשים עליו תבלין דלעת?‬
‫אז מה אמרת?‬
‫שלום.‬
‫תבלין דלעת בתחת שלי.‬
‫תשמע, פייר-לוק,‬ ‫בקשר לחשבון של "ז'יראר אוטובוסים",‬
‫אני חושב שכדאי שתלך לבקר אותם בשרברוק.‬
‫ביטוח זה עניין של חיבור בין אנשים.‬
‫הם ישמחו לראות אותך.‬ ‫-הם רוצים רק תעריף טוב יותר.‬
‫מכירות שנתיות של 200 מיליון דולרים,‬ ‫225 עובדים, החוזה הגדול ביותר שלנו…‬
‫זה מצדיק נסיעה של 90 דקות.‬
‫שלוש שעות, הלוך ושוב.‬
‫יש לנו מכסה שצריך לעמוד בה.‬
‫בסדר?‬
‫אני יורד לקנות קפה.‬
‫חלב שקדים, אני בא!‬
‫שלום.‬
‫שמעתי את השיחה שלך עם פייר-לוק.‬
‫לבחור יש תעוזה.‬ ‫-כן.‬
‫אני יודע שאתה הבוס שלו, אבל…‬
‫אני חושב שהוא צודק בקשר לתעריף.‬
‫אני חושש שהחוזה הזה יפגע ביחסים ביניכם‬ ‫והוא יתפטר.‬
‫אני יודע, אבל…‬ ‫-אנחנו זקוקים לצעירים.‬
‫יהיה חבל אם יריב יפתה אותו לעבור אליו.‬ ‫יש לו עתיד כאן.‬
‫ואני לא אומר את זה רק כי הוא הבן שלי.‬ ‫-לא, ברור שלא. אני יודע.‬
‫אני אדבר איתו, טוב?‬
‫תודה.‬
‫חמש, שש, שבע ושמונה.‬
‫תנועות הדוקות.‬
‫שרה, תסתובבי בשבע! שמונה!‬
‫רוז, אנרגיה!‬
‫אנרגיה, רוז!‬
‫תסתובבו.‬
‫מכירות הביטוח הקבוצתי שלנו‬ ‫ירדו בתשעה אחוזים.‬
‫של מונטריאול ולוואל דווקא עלו.‬
‫כל הכבוד, אריק. יפה מאוד.‬
‫אבל האזור שנמצא הרחק מאחור‬ ‫הוא דרום קוויבק.‬
‫כן, אבל אנחנו אמורים להחתים‬ ‫את "ז'יראר אוטובוסים" היום.‬
‫זה ישפר את המצב.‬ ‫-ידוע מי יקודם לסמנכ"ל בטורונטו?‬
‫לא. שלחתי את ההמלצות שלי,‬
‫אבל ההחלטה היא של טורונטו,‬ ‫לא של מונטריאול.‬
‫אולי הם ירצו לבחור מישהו משלהם.‬ ‫זה כל מה שאני יודעת.‬
‫תודה לכולכם.‬
‫קדימה, בנות!‬
‫מהר יותר, בנות!‬
‫לא להפסיק!‬
‫קדימה!‬
‫רוז, תגבירי את הקצב, טוב?‬
‫את צפויה מדי. בסדר? קדימה.‬
‫- מארי-סוליי:‬ ‫מאתיס נפל מהספה. אולי יש לו זעזוע מוח. -‬
‫- מארי-סוליי: לדעתי הוא יהיה בסדר. -‬
‫אז על מה כל הפניקה?‬
‫אין שום פניקה.‬
‫אנחנו פשוט צריכים לסגור כמה עסקאות.‬ ‫-תראה, מרטן.‬
‫אני לא ממש אוהב את הטון שלך.‬
‫איזה טון?‬
‫אתה די פסיבי-אגרסיבי‬ ‫ופורק את המתח שלך עליי.‬
‫זה לא מגניב.‬
‫סלח לי, לא אמרתי שאתה לא טוב,‬
‫רק שיש לנו אתגרים‬ ‫ושאנחנו צריכים לעמוד בהם.‬
‫נכון, אבל אני לא עובד טוב תחת לחץ.‬
‫אולי לא מתאים לי להיות פה.‬
‫קיוויתי לעשות דברים אחרת. לחדש.‬
‫אני לא עושה את זה כאן.‬ ‫-אתה כאן שמונה חודשים.‬
‫תשעה.‬ ‫ואני מרגיש שאני בדיוק במקום שבו התחלתי.‬
‫כי באמת רק התחלת.‬
‫בסדר.‬
‫תראה. אני עובר לטורונטו.‬
‫יהיו משרות פנויות פה.‬
‫בדיוק. טורונטו, כל זה…‬
‫אתה מלחיץ אותי שוב.‬
‫אני לא רוצה לעשות‬ ‫את הטעויות שההורים שלי עשו‬
‫ולבנות את חיי סביב הקריירה שלי.‬
‫אני רוצה איכות חיים.‬
‫אבל זה מלחיץ. זה תמיד…‬
‫כאילו שמצמידים לי אקדח לראש.‬ ‫אני מתאמץ ומגיע לעבודה בתשע בבוקר.‬
‫אני לא משכים קום.‬
‫איש לא מבקש ממך לעבוד מתשע עד חמש.‬
‫אבל אתה לא יכול לעבוד מהצהריים עד חמש.‬
‫זאת עבודה, לא תחביב.‬
‫ראיתי בנטפליקס הרצאת TED‬ ‫שבה יעצו למצוא מה שאתה מתלהב ממנו,‬
‫משהו שאתה כה אוהב‬ ‫עד שתוכל לעשות אותו 24 שעות ביממה‬
‫מבלי להרגיש שזאת עבודה בכלל.‬
‫ומה שיש פה, אתה יודע…‬
‫זה לא זה.‬
‫אם הבנתי נכון, הבעיה היא שהעבודה שלך…‬
‫היא יותר מדי עבודה.‬
‫כן. בערך.‬
‫טוב, ככה זה בחיים, פייר-לוק.‬
‫אפילו לטום קרוז יש ימים‬ ‫שבהם הוא מתעורר ואומר,‬
‫"לא 'משימה בלתי אפשרית' שוב. נמאס לי!"‬
‫טום קרוז הוא טום קרוז.‬
‫אני לא טום קרוז.‬ ‫-זה ברור.‬
‫עבודה היא לא כמו בחורה ב"טינדר".‬
‫אי אפשר להחליק…‬
‫שמאלה? או ימינה?‬
‫שמאלה.‬
‫אי אפשר להחליק שמאלה כל הזמן.‬
‫אתה מרוויח כאן משכורת טובה.‬ ‫בזכותה יש לך דירה ומכונית.‬
‫אני לא בקטע חומרני, אתה יודע.‬
‫אני תמיד יכול לחזור הביתה.‬
‫כן. כמובן.‬
‫זה כה פשוט.‬
‫אני זקוק לך, פייר-לוק.‬
‫טוב, אני אחשוב על זה.‬
‫אבל כרגע, אני הולך הביתה.‬
‫כל זה התיש אותי.‬
‫עכשיו 11:45 בבוקר.‬ ‫-כן, אבל…‬
‫אני מרגיש מתוח כרגע.‬
‫זה לא כיף.‬
‫אז…‬
‫להתראות.‬
‫היה חיוני שנתלבש‬ ‫כמו חוטבי עצים באמצע יוני?‬
‫בסדר, אבא.‬
‫די קשה לקבץ את כולם, נכון?‬ ‫אבל עכשיו…‬
‫נצלם את תמונת קטיף התפוחים שלנו.‬
‫אני לא אחמיץ אותה שנתיים ברציפות!‬
‫אני שונא לקטוף תפוחים.‬
‫איך אני אמור להעמיד פנים שאני אוהב את זה?‬
‫תפסיק לקטר, רובר.‬
‫היא תקבל הרבה לייקים בפייסבוק.‬
‫כן? ממי?‬
‫מהאחיות שלך, מהדודנים שלי…‬
‫כל זה נועד בשבילם?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אנחנו יכולים להצטלם כבר?‬ ‫-כן. בסדר.‬
‫בעוד עשר, תשע…‬
‫מאתיס…‬
‫הוא כזה פרחח.‬
‫ליצן קטן!‬ ‫-די עם השטויות, מאתיס.‬
‫סבא רוצה שנצטלם כבר בשביל הדודנים.‬ ‫-בסדר.‬
‫בעוד עשר, תשע…‬
‫אלוהים, מאתיס.‬
‫ארוהים!‬ ‫-מאתיס…‬
‫טוב, חבר'ה.‬
‫בעוד עשר…‬
‫כולם, תגידו "סקס!" עם הרבה אנרגיה, טוב?‬ ‫בסדר.‬
‫סקס!‬
‫אני רק בודקת…‬
‫תמונה טובה!‬
‫אלוהים…‬
‫קטיף תפוחים ביוני!‬
‫לכבוד ה-4 ביולי היא תצלם אותנו בשלג?‬
‫זה ישמח את כל מי שבפייסבוק.‬
‫זה כך כיום, אבא.‬
‫לא ממש.‬ ‫-למעשה כן.‬
‫משפחות מצטלמות. זה המצב.‬
‫הילד שלך הוריד את החיתול שלו.‬
‫הוא עם כל הישבן בחוץ!‬
‫הוא חמוד.‬
‫הוא שונא את התחושה של האריג על העור שלו.‬
‫הוא שונא אותה?‬ ‫-כן.‬
‫אני מניח שגם זה כך כיום.‬
‫כן.‬ ‫-למעשה לא.‬
‫אני מצטער, אבל כן.‬
‫לא. אתה רואה כאן את הבולבול של מישהו נוסף?‬ ‫-אני צריך בירה.‬
‫לא כולם מסכימים איתך.‬ ‫-כשאנחנו מרגישים שהוא נלחץ,‬
‫אנחנו רוצים לעזור לו.‬
‫בחייך!‬ ‫-סליחה, אל תגיד לי "בחייך".‬
‫אנחנו לא ניתן לו כדורים.‬ ‫אם בולבול חשוף מרגיע אותו…‬
‫אתה שומע את עצמך?‬
‫סבא?‬ ‫-מה?‬
‫מה הסיסמה לאינטרנט?‬
‫חיכיתי למדיח כלים 15 שנים, אז אינטרנט…‬
‫חושבים שכנראה זאת דיספזיה או דיספרקסיה…‬
‫או דיסאורתוגרפיה.‬
‫כי קשה לו עם הצלילים ש', ל', ו-ג'.‬
‫הוא מחליף גימ"ל ביו"ד.‬
‫הוא רוצה לשחק ב"כדורייל"‬ ‫עם חבריו "יוסטין "ו"יון".‬
‫אולי הוא פשוט ספרדי.‬
‫אל תדאגי, הוא רק בן חמש.‬
‫נראה לך?‬
‫אני לא רוצה שהוא יישאר מאחור בכיתה א'.‬ ‫-אל תילחצי בגלל כיתה א'.‬
‫אני אתן לז'ונאס חינוך ביתי.‬
‫הילדים נמצאים בבית הספר יותר מדי.‬ ‫-אין דבר כזה.‬
‫בית הספר הפך לשמרטף בשביל וורקוהולים,‬ ‫בימינו.‬
‫טוב, הכנתי לנו פאי,‬ ‫מקרוני עם גבינה וסלט טעים.‬
‫מה זה?‬
‫מאחר שמאתיס ואני רגישים לגלוטן,‬ ‫הכנתי לנו ארוחת צהריים טבעונית.‬
‫עכשיו כבר ראיתי הכול! ילד שאלרגי למקרוני.‬
‫לפחות הוא יכול לאכול מחטיפי הדבשה שלי.‬
‫אני לא בטוחה. יש בהם סוכר.‬
‫אתם חייבים לראות את הסרט התיעודי‬
‫"הסוכר הורג אותנו" בנטפליקס. הוא מרתק.‬
‫דבשה היא לא סוכר.‬
‫נכון. לכן קוראים לה דבשה.‬
‫לא חשוב. הבאתי קינוח עם תמרים.‬
‫גם ביין יש סוכר, אתם יודעים.‬ ‫-נכון.‬
‫אבל אנחנו אוהבים לשתות כוס יין קטנה בערב.‬
‫אבל חשוב לא להפריז.‬
‫אני רוצה להרים כוסית לחיי אימא ואבא.‬
‫תודה שהזמנתם אותנו. ממש יפה מצידכם.‬
‫ולאהובתי,‬
‫תודה על הצילומים ועל הזיכרונות הטובים.‬
‫ולרוז.‬
‫נכנסתי לאתר של בית הספר היום.‬
‫קיבלת 90 במבחן במדעים.‬ ‫בהקבצה הראשונה, לא פחות.‬
‫כל הכבוד, אלופה שלי.‬
‫יש לנו עסקה, נכון?‬ ‫-נדבר על זה בבית, טוב?‬
‫איזו עסקה?‬
‫שאם אקבל 90, הוא ייתן לי 100 דולרים,‬
‫80 זה 50 דולרים ו-70 זה שום דבר.‬
‫אם תקבלי 60, תיתני לו 20 דולרים?‬
‫לא, פשוט…‬
‫פיתחנו שיטה שתיתן לה מוטיבציה,‬
‫כדי שהיא לא תהיה עוד מילניאלית עצלנית.‬
‫זה פשוט כך.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫חלקנו מתחילים לאכול לפני האחרים?‬
‫שוק המניות ירד בשניים עד חמישה אחוזים.‬
‫נהדר. נעבור לספורט.‬
‫טורונטו מובילה בבייסבול, הוקי וכדורגל.‬
‫האם מונטריאול הפכה לעיר של לוזרים?‬
‫את שומעת? סוף סוף הצלחתי ליצור קשר‬ ‫עם האיש שבאתר הסטטיסטיקה‬
‫והוא יוסיף את שני האסיסטים ששכח.‬
‫בסדר.‬
‫יש לך מחול היום?‬ ‫-לא, מחר.‬
‫אני אלמד ואוכל אצל קאתו הערב.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫מי האלופה שלי?‬
‫אני.‬
‫מי האלופה שלי?‬ ‫-להתראות.‬
‫אמרת שפייר-לוק יבוא, אבל הוא לא הגיע.‬
‫אצטרך לקבל את הצעתם של המתחרים שלכם.‬
‫לא, מר ז'יראר, תראה…‬
‫פייר-לוק התעכב. אני אטפל בזה אישית, טוב?‬
‫זה לא מקצועי.‬
‫אתם לא באים אלינו‬ ‫אפילו כדי לזכות בנו כלקוחות.‬
‫- "מכללת קרדינל" -‬
‫מה יקרה כשתהיה לנו תלונה?‬
‫אני מצטער, מר ז'יראר.‬ ‫מתקשרים מבית הספר של הבת שלי.‬
‫אני בודק אם זה מקרה חירום. רק רגע.‬
‫הלו?‬
‫מר דובואה, מדברת לין בלואן ממכללת קרדינל.‬
‫כן, איך אני יכול לעזור לך?‬ ‫-אנחנו צריכים לדבר על רוז.‬
‫אני מקשיב.‬
‫לא, אישית. עכשיו.‬
‫אני לא יכול. יש לי מקרה חירום בעבודה.‬ ‫-זה חשוב, מר דובואה.‬
‫אני בא.‬
‫מר ז'יראר.‬
‫מר ז'יראר?‬
‫הלו?‬
‫שלום. באתי אל…‬
‫תודה.‬
‫מה קורה?‬
‫- אימא: אוהבת אותך -‬
‫ברצינות?‬
‫תודה שהגעת כה מהר.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫רוז אומרת שאימה נמצאת בחו"ל.‬
‫כן, היא בסיבוב הופעות באירופה, עד מחר.‬
‫במה מדובר?‬
‫כפי שאולי הבחנת,‬ ‫לרוז יש ציונים נהדרים כבר כמה שבועות.‬
‫מה, זה? נכון, ואנחנו מרוצים מאוד.‬
‫אנחנו מבינים עד כמה כיתה י"א‬ ‫חשובה לעתיד של רוז.‬
‫לכן פיתחנו שיטה קטנה שתיתן לה מוטיבציה,‬ ‫כן?‬
‫היו שמועות שרוז קונה מבחנים משנים קודמות.‬
‫סליחה?‬
‫רוז קונה מבחנים.‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫היא עובדת קשה מאוד.‬ ‫-אני מבינה.‬
‫אבל פתחנו את הארונית של רוז ו…‬
‫גילינו שרוז אכן קנתה מבחנים משנים קודמות.‬
‫המורים אצלכם משתמשים באותם מבחנים בכל שנה?‬
‫זאת השערורייה. זה לא מקצועי.‬
‫לא שאני מצדיק את רוז…‬ ‫-בארונית שלה מצאנו גם…‬
‫ממתקי THC,‬
‫זנקס וכדורים אחרים‬ ‫שהיא קיבלה תמורת מבחנים.‬
‫ואם חיפשת את כדורי השינה שלך…‬
‫רוז מושעית עד לבחינות הגמר.‬
‫אנחנו נדון בשנה הבאה מאוחר יותר.‬
‫שלום? למה אתה כאן?‬
‫בואי הנה, רוז!‬ ‫-לא!‬
‫בואי הנה!‬
‫הפרה אומרת, "מו!"‬ ‫-מרטן? מה קרה?‬
‫אתה יכול להגיד לי?‬
‫הברווז אומר, "גע-גע!"‬
‫את מבינה…‬
‫שאת עלולה להיכשל בשנה הזאת?‬ ‫-לא מזיז לי.‬
‫ברור לך איך זה ישפיע על העתיד שלך?‬
‫יראו אותך כשקרנית, כרמאית, כנרקומנית…‬
‫שום אוניברסיטה מכובדת לא תקבל אותך!‬
‫שיהיה.‬ ‫-את הורסת את העתיד שלך!‬
‫מרטן, מאתיס נמצא פה!‬ ‫-שישמע! כך לא אצטרך להגיד את זה פעמיים.‬
‫כל הכסף, כל המאמץ שהשקענו…‬ ‫מה אנשים יחשבו?‬
‫זה המוניטין שלי, לא שלך.‬
‫לא, ילדונת.‬
‫את נושאת את השם שלי. זה משפיע על שנינו.‬
‫למה?‬
‫למה, רוז?‬ ‫-מניין לי לדעת?‬
‫מה? את צוחקת עליי?!‬
‫אם לא ארמה, לא אוכל להשיג 90‬ ‫ולהתקבל לבית הספר שאתה רוצה בשבילי.‬
‫אני על הפנים בלימודים.‬
‫תפסיקי להגיד שאת על הפנים.‬
‫הפרה אומרת, "מו!"‬
‫והסמים?‬
‫למה סמים?‬
‫תשתיקי את הדבר הארור הזה!‬ ‫-אני לא יודעת איך.‬
‫אל תגידי לי שסמים עוזרים לך‬ ‫להשיג ציונים טובים יותר.‬
‫הלו!‬ ‫-מה?‬
‫אני מדבר אלייך!‬ ‫-אני מקשיבה!‬
‫למה?‬
‫אולי כי כשאני ממוסטלת,‬
‫לא אכפת לי.‬
‫לא אכפת לי מבית הספר, מהמתמטיקה, מההוקי…‬
‫וממך.‬
‫לכי לחדר שלך.‬
‫יש לך כיבוי אורות ב-21:30.‬
‫תני לי את הטלפון שלך. סימסת מספיק.‬
‫יש לי את האייפד.‬ ‫-תני לי אותו.‬
‫אני צריכה אותו לשיעורי הבית.‬
‫אתה רוצה שאיכשל בבחינות הגמר?‬
‫הפרה אומרת, "מו!"‬ ‫-מה קרה?‬
‫אלוהים!‬
‫ארוהים!‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫אבל הבת שלנו…‬
‫הושעתה מבית הספר.‬
‫אני יודעת.‬
‫ידעת את זה?‬
‫אני מדברת איתה עדיין, אפילו מאירופה.‬
‫אולי יותר ממך.‬
‫תראי, מאז שעזבת אותי…‬
‫מאז שנפרדנו.‬
‫מאז שהחלטת לפרק את המשפחה שלנו,‬
‫אני זה שגר איתה.‬
‫כל יום.‬
‫זה קשה לי ולה,‬ ‫אז תרגיעי עם ההורות בשלט רחוק.‬
‫היא מרמה כבר כמה שבועות.‬
‫אני מסתייגת מזה, אבל כולם מרמים.‬
‫חבל שהיא נתפסה.‬
‫כמה טוב שאת מסתייגת מזה.‬
‫תסתכלי.‬
‫האטיבן שלך.‬
‫- איזבל (עבודה):‬ ‫סגרת עם "ז'יראר אוטובוסים"? -‬
‫אני מרגיש שאני מתוודע למישהי.‬
‫זה כאילו שאני לא מכיר את הבת שלי.‬
‫זה…‬
‫זה משפיל, לעזאזל!‬
‫אז הכול סובב סביבך?‬
‫תראי, ברור ש…‬
‫המצב לא נעים לי.‬
‫לא. זה לא זה. אתה מתבייש. יש הבדל.‬
‫כן, אני מתבייש.‬
‫כשאומרים לי, "הבת שלי היא בנבחרת קנדה,‬
‫ברפואה או בהנדסה", מה אגיד?‬
‫"אני? שלי שמה לאנשים ציפורניים מלאכותיות‬ ‫באיזו חנות באמצע שום מקום.‬
‫זה חלום שהתגשם!"‬
‫אז מה אם היא תשים ציפורניים מלאכותיות?‬ ‫-את לא מבינה?‬
‫אולי תנסה להבין אותה?‬
‫תבין למה היא נמצאת במצב כזה.‬
‫אני מבין שהיינו מתירניים מדי.‬
‫רכים מדי.‬
‫כן. למעשיה חייבות להיות השלכות.‬
‫זה חייב לכאוב.‬
‫בחייך…‬
‫בוא ננסה טיפול.‬
‫- מארי-סוליי: אל תאחר -‬
‫שיט.‬
‫אני חייב לזוז. למאתיס יש טקס סיום.‬
‫טקס סיום? בן כמה הוא?‬
‫חמש. הוא מסיים את הגנון.‬
‫הוא מקבל תעודה על משחקים‬ ‫ועל שהוא יודע לעשות קקי לבד?‬
‫ליאו.‬
‫אני רוצה להיות שחקן הוקי.‬
‫שאנל.‬
‫אני אהיה רופאה.‬
‫מרגו.‬
‫אני אהיה ראשת הממשלה.‬
‫מאתיס.‬
‫כשאגדל, אני אהיה…‬
‫אני אהיה…‬
‫ספרית!‬
‫אסטרונאוט.‬
‫אטרונאוט!‬
‫הוא רוצה להיות אסטרונאוט. נכון שהוא חמוד?‬ ‫-כן…‬
‫וזה גם ממש הרעיון שלו.‬
‫תפסיק…‬
‫אני חייב.‬ ‫-לא, מרטן.‬
‫רק חמש דקות.‬ ‫-לא!‬
‫אחזור מייד.‬ ‫-אתה רציני?‬
‫לא, איזבל. את צודקת.‬ ‫חשבתי שפייר-לוק מטפל בזה ואז…‬
‫ואז הייתה לי בעיה בבית,‬ ‫אבל אעשה את זה כעת. טוב?‬
‫כן.‬
‫שים את הכובע ותחזיק את התעודה גבוה.‬
‫לא.‬ ‫-כן, ותחייך.‬
‫לא!‬ ‫-בבקשה, אהוב שלי.‬
‫שים אותו בשביל אימא.‬
‫לא!‬ ‫-מאתיס!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫אתה מעכת אותו.‬
‫בנים הם פשוט כאלה.‬
‫- #הצלחה #ילדחכם #ברוכים‬ ‫#גאים #סיוםלימודים -‬
‫- #ילדים #משפחה #ברוכים #ספונטני-‬
‫תראו אותו!‬
‫נכון שהחמוד הקטן ממש חתיך?‬
‫וואו, הטקס, המסיבה,‬ ‫כובע הבוגרים מהנייר, זה…‬
‫נכון מאוד.‬
‫אני יודעת.‬ ‫לפעמים גם אני חושבת שזה יותר מדי.‬
‫אבל כולם עושים את זה.‬ ‫אתן לא רוצות שהוא יהיה היחיד ללא טקס סיום,‬
‫תעודה, מסיבה… נכון?‬
‫כשיש לי ספק, אני פשוט עושה.‬
‫מאחר שאנחנו בונים קיר גבס,‬ ‫אתה לא רוצה פינת טלוויזיה?‬
‫לא, תשאיר את זה כך.‬ ‫אני אארגן לי קולנוע ביתי אחר כך.‬
‫קולנוע ביתי? תצטרך בידוד קול.‬
‫זה בסדר גם כך.‬
‫רוז עדיין מתאמנת על החבטות שלה‬ ‫ואולי גם מאתיס יתעניין בהוקי.‬
‫אלוהים, אתה כזה מלחיץ!‬ ‫הוא יקבל עשרה דולרים בכל פעם שיבקיע?‬
‫מלחיץ זה להניק ילד‬ ‫שיש לו יותר שיניים מאבא שלו שיושב כאן.‬
‫די, בנים…‬
‫אבל שום דבר לא מתעלה‬ ‫על מצגת ההיסטוריה של רוז.‬
‫היא קיבלה 90? לא, סליחה, 100.‬
‫מצגת פאוור-פוינט,‬ ‫שהוכנה בידי מעצב גרפי מהמשרד שלך.‬
‫ואז אתה תוהה למה היא מרמה בבית הספר?‬
‫לך תזדיין, חופר בקומפוסט.‬
‫אני לא מתכוון להקשיב למישהו‬ ‫שהיה לו רק חצי רכב במשך עשר שנים.‬
‫אז מה?‬
‫אלוהים, בנים. תפסיקו!‬
‫הבעיה היא שאתם מקשיבים לילדים שלכם‬ ‫יותר מדי.‬
‫ילדים לא מבינים תמיד.‬
‫הם לא לגמרי בני אדם.‬
‫שמעתי אותך נכון?‬ ‫-נראה לי שכן.‬
‫כדאי לעודד אותם.‬
‫הגדולה שלי רוצה להיבחן‬ ‫לתוכנית ריקוד חשובה בטלוויזיה.‬
‫היא רקדנית טובה?‬
‫לא ממש, אבל מה אני אמורה להגיד?‬
‫"צר לי, מתוקה. את לא טובה"?‬
‫זה יהרוס את הביטחון העצמי שלה.‬
‫מה אם היא תתקבל ותפשל שם?‬
‫אני יודעת, גם זה יהרוס אותה.‬
‫השפלה בשידור חי בטלוויזיה.‬
‫זה יצריך שנים של טיפול.‬
‫אז מה תעשי?‬
‫קבעתי טיול לדיסנילנד‬ ‫בסוף השבוע שבו יש לה אודישן.‬
‫התנגשות של לוחות זמנים.‬
‫זאת הדרך הכי הטובה‬ ‫להימנע מכל העניין ומהאכזבה.‬
‫רעיון לא רע.‬
‫היי! אמרתי לא להתרחק יותר מדי!‬
‫הילדים דפוקים כיום‬ ‫כי הם לא יודעים מה זה פחד.‬
‫הם לא פוחדים מההורים שלהם,‬ ‫ממורים, משוטרים, משום דבר!‬
‫הפחד הוא גורם מניע נהדר!‬
‫כשאני הייתי ילד,‬ ‫אם הייתי חוזר הביתה באיחור…‬
‫בום! כף העץ!‬
‫ואם התחצפתי? בום! כף העץ!‬
‫ה"קנדיאנס" הפסידו? בום! כף העץ!‬
‫לפעמים לא יכולתי לשבת בכלל!‬
‫שבבי עץ בתחת?‬
‫מה?‬ ‫-זה לא אומר שמותר להרביץ.‬
‫מעולם לא הרבצתי לכם.‬ ‫-דווקא כן.‬
‫איך קראת לזה? כאפות?‬
‫כאפות? לעומת מה שאני קיבלתי?‬
‫אני עשיתי לך טובה, איש צעיר.‬
‫תפסיק עם עצות החינוך.‬
‫בני נוער בימינו הם…‬
‫לא קלים.‬ ‫-נראה לך?‬
‫אני חושב שהם מפשלים הרבה פחות מאיתנו.‬
‫סטף…‬
‫תן לי להזכיר לך‬ ‫שרוז נתפסה עם סמים בבית הספר.‬
‫כן. גם אתה עישנת מריחואנה בגיל 16.‬
‫מה?‬ ‫-בחייך, אבא, למי אכפת?‬
‫אני יודע שתומס מעשן את זה לפעמים.‬ ‫הריח במרתף הוא לא נסבל!‬
‫מה? הילד שלך מעשן בבית שלך‬
‫ואתה עובר על זה לסדר היום? אתה משוגע.‬
‫אני מעדיף שהוא יעשה את זה תחת השגחה,‬ ‫במקום בטוח.‬
‫אם הוא ירצה לעשות הרואין,‬
‫אתה תקנה לו מחטים ותזריק לו‬ ‫כדי שלא יהיו לו סימנים כחולים?‬
‫אתה רוצה שרוז תעשה סקס בפעם הראשונה בבית,‬ ‫או באיזו סמטה?‬
‫אני מעדיף שהיא לא תעשה את זה כלל.‬
‫חוץ מזה, אני אבא שלה, לא חבר שלה.‬
‫אנחנו לא מדברים על זה.‬ ‫ושמירת סודות מההורים שלך…‬
‫היא חלק מהריגוש.‬
‫כן, כמו לקנות בחינות בחשאי.‬
‫זה מה שהיא עשתה וזה מה שאוכל אותך.‬
‫תודה.‬
‫רוז היא ילדה אינטליגנטית מאוד.‬
‫דיברנו הרבה על העייפות שלה,‬
‫על כך שקשה לה לישון,‬
‫על אובדן התיאבון, על כאבי הבטן,‬
‫על בעיות העור,‬ ‫על החרדה ועל הדימוי העצמי הירוד,‬
‫כי היא חושבת שהיא מכוערת ושמנה.‬
‫היא מרגישה כך כבר הרבה זמן?‬
‫זה מה שהיא אמרה?‬ ‫-כן, אלו המילים שלה.‬
‫טוב, יש…‬ ‫-רגע. אתה לא הבחנת בשום דבר מזה?‬
‫סיימת להאשים אותי?‬
‫את לא מדברת איתה?‬
‫כן, אני מדברת איתה.‬ ‫-ומה עשית?‬
‫את רוקדת בברצלונה‬ ‫בזמן שאני קופא במגרשי ההוקי בפרברים!‬
‫לא מדובר בך.‬
‫בבקשה, אנחנו לא כאן כדי למצוא אשמים.‬
‫התסמינים של רוז אופייניים לדיכאון.‬
‫דיכאון בגלל חרדה, במיוחד חרדת ביצועים.‬
‫סליחה, אבל…‬
‫תעשה לי טובה. דיכאון? היא בת 16.‬
‫אין דיכאון בגיל 16. הבעיה הכי גדולה שלה‬ ‫היא שנגמר לנו הלחם הפרוס.‬
‫אתה יודע, מרטן,‬
‫דיכאון מופיע בכל גיל.‬
‫אני מתנצל.‬ ‫לא אתווכח איתך. את מומחית לדיכאון.‬
‫קפוץ לי.‬ ‫-נכון שזה תורשתי?‬
‫אולי היא רק בת 16,‬ ‫אבל יש לה לוח זמנים עמוס מאוד.‬
‫היא חוששת לאכזב אתכם.‬
‫לאכזב אותך.‬
‫תראה. רוז היא משוש חיי.‬
‫אני תמיד אומר לה שאני מאמין בה.‬
‫תפסיק להגיד, "אני מאמין בך.‬ ‫את הכי טובה. את יכולה לעשות את זה".‬
‫זה מלחיץ.‬
‫היא האלופה שלי!‬
‫אתה חייב להפסיק להגיד גם את זה.‬
‫אני תמיד ממליץ לדבר במקום להעניש.‬
‫כשמישהו קורא לי "אלוף", אני לא נעלב.‬
‫אני מציע שהיא תצא להפסקה‬ ‫מכל הפעילויות שלה, לעת עתה.‬
‫וסביר שהיא זקוקה לתרופות בשביל החרדה שלה.‬
‫כן. כדורים.‬ ‫-היא נותנת לעצמה קנאביס כבר עתה.‬
‫אתה צריך לבלות איתה יותר זמן איכות.‬
‫אין בעיה. אני כבר מבלה בחברתה.‬
‫אנחנו עושים הרבה דברים ביחד.‬
‫אנחנו מבלים הרבה כמשפחה.‬
‫אני מבלה עם הילדים שלי יותר זמן בשבוע‬ ‫מכפי שאבא שלי עשה במשך שנה.‬
‫זמן איכות.‬
‫הוא מתכוון לזמן איכות.‬
‫הוא צודק. זה יעזור לה.‬
‫וגם את.‬
‫גם אני מה?‬
‫ההיעדרות שלך הותירה חלל עצום.‬
‫מעניין מאוד.‬
‫זה לא אותו דבר.‬
‫זה לא אותו דבר אף פעם.‬ ‫-אני נוסעת לצורך עבודה. אין לי ברירה.‬
‫יש לנו ברירה תמיד, גברתי.‬
‫-תפסיק.‬
‫תמיד יש ברירה.‬
‫זה מה שהוא אומר. ואת בחרת בו.‬
‫אתם יכולים גם לאכול ארוחת ערב עם רוז,‬ ‫בלי טלוויזיה, בלי טלפון ובלי אייפד.‬
‫ברור.‬ ‫-אתה יכול לדבר איתה אחרת.‬
‫במקום לתת לה פקודות, שאל אותה שאלות.‬
‫"באיזו שעה את מתקלחת?"‬
‫במקום, "לכי להתקלח!"‬
‫או, "את מוכנה לרוקן את המדיח?"‬
‫לא, "רוקני את המדיח". אתה מבין?‬
‫אני לא אמור לבקש ממנה‬ ‫לעשות את הדברים האלה, אבל בסדר.‬
‫שאלות, לא פקודות. הבנתי.‬
‫ייתכן שלחצת עליה עד קצת גבול יכולתה,‬ ‫מר דובואה.‬
‫טוב שאנחנו לא כאן כדי למצוא אשמים.‬
‫כך או כך, אני לא אשם בזה שאני הורה מחורבן.‬
‫ההורים שלי אשמים בזה. נכון?‬
‫לא ככה? זה כמו שרשרת אינסופית.‬
‫אתה מעביר לילדים דברים,‬ ‫אבל אלה דברים מחורבנים. נכון?‬
‫אני לא רוצה את זה!‬
‫מאתיס!‬
‫הילד הזה…‬
‫אני צריכה למצוא דרך לתעל את התוקפנות שלו,‬ ‫כי…‬
‫שום דבר?‬
‫הוא ילד. רדי ממנו.‬
‫יש לו מזל.‬
‫הינה, תסתכל באייפד.‬
‫תניחי…‬
‫את מוכנה להניח את הטלפון שלך, בבקשה?‬
‫לו מותר, אבל לי לא?‬
‫הוא בן חמש.‬
‫בסדר.‬
‫הינה, בואו נשפר את מצב הרוח.‬
‫שיר נהדר, נכון?‬
‫כן, בפרט אם את חיה ב-2018.‬
‫נכון.‬
‫את יכולה להיות פחות סרקסטית, בבקשה?‬
‫לדעתי מוזיקאים הם מדהימים.‬
‫הייתי שמחה לכישרון שכזה,‬ ‫אבל בטח צריך להתחיל בגיל צעיר.‬
‫ג'סטין ביבר התחיל כשהיה בן שלוש.‬ ‫הוא היה יכול לתופף כבר אז!‬
‫תגידי ל…‬
‫אמרת למאמן שלך‬ ‫שלא תשתתפי במשחקים בסוף השבוע?‬
‫כן.‬
‫יש משהו שאת רוצה לחלוק בו?‬
‫כמו מה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הפסיכולוג אמר שיש לך הרבה על הראש.‬
‫מרטן, אנחנו אוכלים ארוחת ערב.‬
‫יש…‬
‫משהו שאני יכול לעשות כדי לשפר את הרגשתך?‬
‫אתה יכול להפסיק לדבר אליי‬ ‫כאילו שאני סתומה.‬
‫אולי נשחק במשחק לוח אחרי ארוחת הערב?‬
‫המשפחה של אחיך אוהבת אותם.‬
‫הם גם נותנים לבן שלהם לחרבן על הדשא.‬
‫בואו נשחק. זה רעיון טוב.‬
‫טוב, איך משחקים?‬
‫כל אחד ייקח קלף ויניח אותו על מצחו.‬
‫אנחנו נשאל שאלות כדי לנחש מה כתוב בקלף.‬
‫רק שאלות שאפשר לענות עליהן ב"כן" ו"לא".‬
‫אתם מבינים? הכול ברור?‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה רשחק.‬
‫לא, מאתיס, זה מסובך מדי.‬
‫אני רוצה רשחק!‬
‫אתה צעיר מדי.‬
‫לא, בואו נעשה את זה.‬ ‫מאתיס ואימא יהיו צוות. בסדר?‬
‫מאתיס יכול לבחור קלף?‬
‫יירפה!‬ ‫-לא, מאתיס.‬
‫מאתיס!‬ ‫-לא, מאתיס. זה "ג'ירפה", לא "יירפה".‬
‫לא נראה לי שזאת הבעיה.‬
‫אני יודעת.‬
‫טוב, מאתיס יבחר קלף אחר,‬ ‫אבל לא אנחנו לא נביט בו הפעם.‬
‫בסדר. רוז. תורך.‬
‫בסדר. האם אני…?‬
‫כדורגר!‬
‫אלוהים!‬ ‫-מרטן!‬
‫ארוהים!‬ ‫-מאתיס!‬
‫ידעתי. תקפצו לי עם המשחק האידיוטי שלכם!‬ ‫-חכי! זה רק החימום.‬
‫אין לי חשק.‬ ‫-שבי.‬
‫תראו, אני אתחיל.‬
‫אני אראה לכם איך ווינרים עושים את זה.‬ ‫מאתיס, שקט.‬
‫אני גבר?‬ ‫-לא.‬
‫אז אני אישה?‬ ‫-לא.‬
‫התור שלך לא הסתיים?‬
‫כשיש רק שלושה שחקנים, צריך לאלתר.‬
‫אנחנו ארבעה.‬ ‫-אם זה יתאים לך, נאלתר.‬
‫אני לא גבר או אישה. אני חיה?‬
‫לא.‬ ‫-טוב, בערך.‬
‫זאת לא חיה.‬
‫זה חלק מחיה.‬
‫השאלה הייתה, "האם אני חיה?"‬
‫לא, "האם הייתי חיה לפני שהגעתי לצלחת שלך?"‬
‫את מגלה לו הכול.‬
‫התשובה היא לא.‬
‫בייקון!‬
‫פאק, מאתיס!‬
‫פאק!‬
‫אל תדברי אליו כך! גם הוא יכול לשחק.‬ ‫-הוא יכול לעשות כל מה שבא לו.‬
‫הוא לא מבין כלום ורק הורס את המשחק!‬
‫תשני את הטון שלך.‬
‫בייקון! איך אפשר לנחש את זה?‬
‫לעזאזל עם זה.‬ ‫-לא, חכי.‬
‫חכי רגע.‬
‫המשחק מתחיל.‬
‫זה משחק מחורבן, בדיוק כמו המשפחה הזאת!‬ ‫-זהו זה. לא!‬
‫את מתנהגת בצורה מחורבנת‬ ‫ויש לך השפעה שלילית על מאתיס.‬
‫לך יש השפעה שלילית עליו!‬
‫את מדברת אליו בגוף שלישי!‬
‫מאתיס הוא פרחח קטן ומפונק‬ ‫כי כך את מגדלת אותו!‬
‫ואני מניחה שאת דוגמה לילדה ממש מוצלחת.‬
‫תקפצי לי. את לא אימא שלי.‬
‫רוז!‬
‫אוי, מארי-סוליי עצובה?‬
‫אוי לא, למה מארי-סוליי עצובה?‬
‫אני…‬
‫מספיק, רוז.‬ ‫-לך תזדיין.‬
‫רוז, זה מספיק!‬
‫"רוז?" זה הכול? "רוז"?‬
‫הילדה שלך… הבת שלך…‬
‫היא מניאקית, בדיוק כמוך!‬
‫איזה ערב נהדר של זמן איכות!‬
‫- היטלר -‬
‫- רובי עושה מסיבה. את באה? -‬
‫- אני לא יודעת. יותר מדי לימודים. -‬
‫שלום לכולכם.‬
‫חכו ותראו. זה שיעור נהדר.‬
‫זה יעשה לנו טוב. המצב בבית מתוח.‬
‫עוד תראו שיש לי גישה‬ ‫משעשעת מאוד וגם מעשית.‬
‫כדי שהכול יהיה מוחשי קצת יותר,‬
‫אך חשוב מכול, כיפי,‬
‫נתחיל בתרגיל כדור הנייר.‬
‫בבקשה. טוב, עמדו על המזרנים שלכם.‬
‫פישוק ברוחב המותניים.‬
‫בואו ניקח שאיפה עמוקה ביחד‬
‫ונכוון את כל האנרגיה שלנו למרכז שלנו, ללב.‬
‫כעת ניקח את כל התסכול שלנו‬
‫ונכוון אותו לתוך כדור הנייר.‬ ‫בדיוק כך. עשו את זה.‬
‫בואו ניקח צעד גדול ימינה‬
‫ונכופף את ברכינו כדי להתחבר לאדמה היטב.‬
‫גם אתה, בחור גדול. יופי.‬
‫כעת קחו עוד שאיפה עמוקה,‬
‫מתחו את היד השמאלית שלכם לפנים‬ ‫ואת היד הימנית לאחור,‬
‫ובשעה שתנשפו, השליכו את הכעס שלכם החוצה!‬
‫כן, עשו את זה.‬ ‫אנחנו רוצים להוציא את הכעס החוצה.‬
‫נהדר, יופי!‬
‫אז בבית, במקום לכעוס על אחיכם, על אחותכם‬
‫או אפילו על אימא שלכם,‬
‫קחו את כדור הכעס הגדול והשליכו אותו.‬
‫אתם מרגישים שהכעס שלכם נעלם?‬
‫מישהו ראה את פייר-לוק?‬
‫הוא בפסטיבל מוזיקה אינדי.‬
‫איפה?‬
‫אינדי זאת המוזיקה, לא העיר.‬
‫תסתכל. הוא שלח לנו את זה כרגע.‬
‫הוא נראה מחוק.‬
‫- #חופשתאביב #בלקאאוט -‬
‫לעזאזל!‬
‫הכול בסדר?‬
‫"ז'יראר אוטובוסים" ירדו מאיתנו.‬
‫אוי.‬
‫אני יודע.‬
‫הכול מסובך כל כך כרגע,‬
‫בעבודה, בבית…‬
‫הגדולה שלי במצב לא ממש טוב.‬
‫רוז?‬
‫למה, היא חולה?‬
‫היא לא חולה, יש לה…‬
‫בעיות קטנות.‬
‫אנחנו הולכים לפסיכולוג.‬
‫גם לי יש בעיות עם הבכור שלי.‬ ‫המצב קשה כרגע.‬
‫הוא מעשן.‬
‫הרבה.‬
‫יותר מדי.‬
‫גראס.‬
‫הוא לוקח נוגדי דיכאון, כדורי שינה…‬
‫הוא מבלה את כל היום‬ ‫בלהרוג את כולם במשחקי וידאו.‬
‫הוא במקום ה-12 בעולם ב"קילינג גאפ".‬ ‫-בעולם? מרשים.‬
‫מרשים.‬ ‫-כן, תודה.‬
‫אבל אשתי חושבת שיש לו התמכרות לאינטרנט.‬
‫היא חוששת שהוא יעשה משהו טיפשי‬ ‫אם יישאר לבדו בבית.‬
‫והלימודים שלו?‬ ‫-הוא פרש.‬
‫הוא בן 20. אני לא יכול להכריח אותו.‬
‫אם אזרוק אותו מהבית, לאן הוא ילך?‬
‫נדפקתי.‬
‫אתה בטוח שלרוז אין ADD?‬
‫אין לי מושג. למה?‬ ‫-הבת שלי סבלה מחרדה ולא הצליחה להתרכז.‬
‫התחלתי לתת לה קונצרטה ומצבה השתפר מאוד.‬
‫באמת?‬ ‫-היא כמו רבים שיצירתיים מדי בשביל להשתלב.‬
‫סטיב ג'ובס, וולט דיסני, מוצרט…‬
‫ג'סטין טימברלייק…‬
‫באמת?‬
‫אני יכולה לעבור לגור איתך‬ ‫כשתסיימי את סיבוב ההופעות?‬
‫ותעזבי את אביך?‬ ‫-אני שוקלת את זה.‬
‫תראי, זה תלוי.‬
‫מה עם בית הספר?‬
‫אבא רוצה שאלמד קדם-רפואה באנגלית‬
‫ואשיג מלגת הוקי.‬
‫לא שאלתי מה אבא שלך רוצה.‬
‫לאן את רוצה ללכת?‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫הוא יגיד, "הכסף שלי, ההחלטה שלי".‬
‫כן, אבל מה את רוצה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני גרועה בכל דבר.‬
‫זה לא נכון.‬
‫את טובה בהרבה דברים. ספורט, אמנות, שפות…‬
‫את רקדנית מחוננת.‬
‫אולי אני רוצה להירשם לצילום‬ ‫ב"וויו מונטריאל".‬
‫זה נשמע מגניב.‬
‫אהיה לא רחוק מהדירה שלך.‬
‫כן. נהיה שותפות לדירה.‬
‫אבל אם אשיג מלגת הוקי,‬ ‫יהיה טירוף מצידי לסרב.‬
‫רק אם את רוצה ללמוד בקולג'.‬
‫אי אפשר לעשות הרבה בלי תואר.‬
‫חינוך פותח דלתות.‬ ‫אני לא רוצה להיות קופאית בסופר.‬
‫כן, זה יהיה נורא.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫אתן רוצות להזמין?‬
‫את חזה העוף, בבקשה.‬
‫עם צ'יפס או סלט?‬
‫סלט. עם הרוטב בצד.‬
‫ולשתות?‬ ‫-רק מים.‬
‫יש לכם פוטין? איזה הכי טוב?‬
‫בהחלט. מנת הבית היא פוטין בייקון.‬
‫מושלם, אני רוצה אותה. ועוד כוס יין.‬
‫סליחה?‬ ‫-כן?‬
‫בטלי את הסלט. גם אני רוצה פוטין בייקון.‬
‫כן!‬ ‫-עם קולה, בבקשה.‬
‫את עדיין יוצאת‬ ‫עם הכוכב של ליגת ההוקי לנוער?‬
‫אימא…‬
‫כבר שכבת איתו?‬ ‫-אימא, דברי בשקט!‬
‫אז שכבת איתו!‬ ‫-אימא!‬
‫תודה, אימא. היה מגניב.‬
‫עדכני אותי בחיי האהבה שלך. אני אדריך אותך.‬
‫טוב, להתראות.‬
‫אני מומחית לבנים.‬
‫המורה הפרטי שלך לאנגלית הגיע.‬ ‫-ראיתי.‬
‫חכי.‬
‫אל תיבהלי…‬
‫אבל אני לוקח אותה לבדיקה אצל נוירופסיכולוג‬ ‫כדי לראות אם יש לה ADD.‬
‫מה פתאום?‬
‫זה יסביר את מצבי הרוח שלה,‬ ‫את הבעיות שלה בבית הספר,‬
‫את זה שאין לה הרבה חברים…‬
‫אין לה חברים כי פוצצת את לוח הזמנים שלה.‬ ‫-אין לנו מה להפסיד.‬
‫אם היא תאובחן, היא תוכל לקבל קונצרטה.‬
‫קונצרטה?‬ ‫-כן, קונצרטה.‬
‫לסטיב ג'ובס, לוולט דיסני ולמוצרט היה ADD‬ ‫והם יצאו בסדר.‬
‫למי אכפת ממוצרט?‬
‫את מבינה למה אני חותר.‬ ‫-למלא אותה בכדורים.‬
‫זה קל יותר מאשר לבלות איתה?‬
‫את נפגשת עם הבת שלך 15 דקות בחודש‬ ‫ועוד מטיפה לי מוסר?‬
‫בסדר.‬
‫להתראות.‬
‫שלום!‬
‫המורה הפרטי הלך?‬
‫כן, סיימתי.‬ ‫-מגניב.‬
‫רובי עושה מסיבה הלילה. אני יכולה ללכת?‬
‫רובי.‬
‫הוא זה שאני הכי אוהב.‬
‫הספורטאי השחצן הזה‬ ‫חושב שהוא טוב מספיק בשביל לשחק ב-NHL.‬
‫הוא לא חשוב לי, אבל כולם יהיו שם.‬
‫בסדר.‬
‫אני מבין אותך, אבל…‬
‫השעו אותך מבית הספר.‬
‫אז את לא יכולה ללכת למסיבות של בית הספר.‬
‫זאת לא מסיבה של בית הספר.‬ ‫יש לי זכות להיפגש עם החברים שלי.‬
‫כן.‬
‫אני מבין…‬
‫אבל נותרו שבועיים.‬
‫שבועיים כדי ללמוד לבחינות הגמר שלך.‬
‫בעוד שבועיים תוכלי לחגוג‬ ‫עם החברים שלך במשך כל הקיץ.‬
‫תתרכזי, רוז.‬
‫אני מבינה.‬
‫אתה יודע אם מאתיס עשה קקי היום?‬
‫או אתמול?‬
‫אני לא יודע. למה?‬
‫זה ממש לא מוצא חן בעיניי.‬
‫צריכות להיות לו יציאות סדירות‬ ‫לפני שיתחיל ללכת לכיתה א'. לעזאזל.‬
‫ילד מסכן. הוא ירש את חיידקי המעיים שלי.‬
‫טוב, אז הוא מסרב לאכול,‬ ‫מבטא עיצורים לא נכון ושוכח לחרבן.‬
‫נראה לי שקיבלנו דגם דפוק.‬
‫אלוהים. תראה את זה!‬
‫הם מצחצחים שיניים באמבטיה.‬
‫מי?‬ ‫-הילדים של אחיך. תראה.‬
‫הם כאלה היפים!‬ ‫הפה שלהם יהיה מלא בקוליפורמים צואתיים.‬
‫יש לך קיבעון על צואה.‬
‫תשמעי את זה.‬
‫"אל תדאגו בגלל מצב החדר של המתבגרים שלכם.‬
‫זוהי צורת הביטוי העצמי שלהם.‬
‫הורים יקרים, כתבו יומן של רגשותיכם."‬
‫או זה: "קחו יום חופש‬ ‫ולכו עם המתבגרים שלכם למוזאון".‬
‫הם משוגעים!‬
‫לתת לה לירוק לך בפנים ולומר, "שוב, בבקשה"?‬ ‫ברצינות?‬
‫לא, חכה. תסתכל.‬
‫"שעות הערב עדיפות לשיחות שקטות.‬
‫לכו להגיד להם לילה טוב,‬ ‫כמו שעשיתם כשהיו קטנים."‬
‫זה לא רע.‬
‫"אמרו להם, 'אנחנו אוהבים אתכם' מדי יום."‬
‫אם היה לך ראש פתוח,‬ ‫היית מודה שאלו הצעות טובות.‬
‫עורכת הדין לא נעלמת לגמרי אף פעם.‬ ‫-נכון.‬
‫האימונים שלך משתלמים. את נראית מדליקה.‬
‫תודה.‬
‫אימא?‬
‫מה?‬
‫הילד הזה מסוגל לישון‬ ‫באותה מידה שהוא מסוגל לחרבן.‬
‫מאתיס, לך לחדר שלך.‬
‫היה לי חלום רע.‬
‫לא, אל תתחיל עם זה.‬ ‫אין בבית מפלצות. לך לחדר שלך.‬
‫מאתיס, תפסיק עם השטויות.‬
‫מאתיס!‬
‫אני רוצה לישון איתכם.‬
‫בסדר. בוא הנה.‬ ‫-לא!‬
‫בוא לאימא.‬
‫- רוז דובואה: אני אוהבת מתמטיקה! -‬
‫אל תסתכל במסך. זה הזמן לישון.‬
‫שיט!‬
‫- רוז -‬
‫- איתור מכשיר -‬
‫- הסלולרי של רוז: בית -‬
‫לעזאזל!‬
‫זה לא קל, נכון?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫לא.‬
‫מה את עושה?‬
‫רוז.‬
‫שלום.‬
‫-אתה בסדר?‬
‫כן, אני רק…‬
‫עייף קצת. הדוח הרבעוני.‬
‫נכון. רציתי לומר ש…‬
‫מחר נדע מה קורה בקשר לטורונטו.‬
‫מגניב.‬
‫בדקתי שניים או שלושה בתים.‬
‫מרטן? אתה בבית כבר?‬
‫שלום!‬ ‫-שלום.‬
‫סופי אמרה לי שהיא בהיריון!‬
‫בן קטן!‬
‫מזל טוב.‬ ‫-אנחנו יודעים שזה בן‬
‫כי דניאל התעקש שזה יהיה בן,‬
‫אז טסנו לאטלנטה‬ ‫כדי לבחור את המין של היילוד.‬
‫מזל טוב.‬
‫כמו שדניאל אומר, "ה'קנדיאנס' זקוקים‬ ‫לחלוץ מרכזי, אז נעשה אחד!"‬
‫בדיחה טובה.‬
‫רוז למטה?‬ ‫-כן, היא למטה.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫את מוכנה לבחינות הגמר?‬
‫אל תדאג, אני אעבור אותן.‬ ‫המורה הפרטי למתמטיקה עומד להגיע.‬
‫את רוצה לבלות כמה ימים אצל סבא?‬
‫זאת הנסיכה ונוס!‬
‫מאתיס!‬
‫תן לאימא את שרביט הקסם מייד!‬
‫סליחה, סופי. רק רגע.‬
‫רק שנינו,‬
‫בלי מאתיס ומארי-סוליי.‬
‫בסדר.‬
‫כן.‬
‫אוי, לא.‬
‫היי! רציתי לשמוע את זה!‬ ‫-זה דווקא טוב.‬
‫לא!‬
‫אבא!‬
‫אלוהים…‬
‫לא!‬ ‫-אבא, בבקשה!‬
‫אלוהים. הפרצוף שלך!‬
‫אוי, אבא,‬ ‫הפרצוף שלך מה-זה מכוער כשאתה שר.‬
‫מכוער?‬ ‫-אתה עושה כזה…‬
‫אני נשבעת לך.‬ ‫-אין לך כישרון.‬
‫שלום!‬
‫שלום, אבא.‬
‫שלום.‬
‫הנה הוא קופץ מהצוק!‬
‫הקטנצ'יק נפל ישר על הביצים שלו.‬ ‫הוא חשב שנשברה לו אחת.‬
‫אבא, אתה ודוד סטפן הייתם משוגעים.‬
‫אבא, אל תראה לה את זה.‬
‫שכחתי כמה נועזים הייתם.‬
‫אנחנו לא עשינו את זה ביחד מעולם.‬
‫זה כמו המקפצה הגבוהה בבריכה.‬ ‫אני לא חוזר לשם.‬
‫מתי נהיית חננה?‬
‫כשיש לך ילדים,‬ ‫הרבה דברים מתחילים להפחיד אותך.‬
‫הם נותנים את זה לאריק?‬
‫אלו רק השמועות הבמשרד.‬ ‫שום דבר אינו ודאי עדיין.‬
‫אני לא מאמין שהם יתנו את זה לשמוק ההוא!‬
‫אולי זה לא נכון.‬
‫זה קורה.‬
‫אני חייב לסיים.‬
‫טוב, אעדכן אותך.‬
‫טוב, להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫היי, איך יש לך קליטה?‬
‫באתי לכאן כדי לשתות קפה והוא פעל.‬
‫לי יש פס אחד.‬
‫אתם רוצים ללכת לדוג?‬
‫הדגים נוגסים פה?‬
‫אין לי מושג. אני שונא לדוג!‬
‫אז למה קנית את כל זה?‬ ‫-זקנים אוהבים את זה‬
‫וחשבתי שגם אני צריך לאהוב את זה!‬
‫אבל זה משעמם פחד!‬
‫אז…‬
‫מה עם הצוק?‬
‫נקפוץ ממנו?‬
‫לא. אני לא הולך לשם.‬
‫למה?‬
‫אני לא אקפוץ ממנו. חוץ מזה, המים קפואים.‬
‫אבא הוא קצת שפן?‬
‫רוז, בבקשה, תפסיקי.‬
‫בסדר. אתה פוחד, מה?‬
‫אוי, אבא פוחד.‬
‫בסדר.‬
‫תלבשי בגד ים.‬
‫- בנואה:‬ ‫זה אושר. אריק קיבל את התפקיד. מצטער -‬
‫אבא.‬
‫אמרנו בלי טלפונים.‬
‫זה חשוב.‬
‫- איזבל (עבודה): אפשר לדבר איתך? -‬
‫זה חשוב תמיד.‬
‫תיזהרי!‬
‫אנחנו נתהפך. זוזי הצידה.‬
‫שמאלה! אני כאן, אז זוזי שמאלה.‬
‫בסדר, סליחה! אלוהים.‬
‫אם תהיה זעפן, אני אשתמש בטלפון שלי.‬
‫לא. תחתרי.‬
‫אני חותרת.‬ ‫-תחתרי חזק יותר.‬
‫אתה לא מרוצה אף פעם.‬ ‫-נכון.‬
‫בסדר. מי רצתה ללכת לצוק?‬
‫את. אנחנו הולכים לשם, אז תחתרי.‬
‫זה מה שאני עושה.‬
‫ברצינות, בוא פשוט נחזור.‬
‫כן, נכון. תוותרי, למה לא?‬
‫את טובה בזה! למי אכפת?‬ ‫פשוט תוותרי, זה לא עניין גדול.‬
‫רד ממני קצת.‬
‫את תודי לי יום אחד.‬
‫לא ביקשתי ממך שום דבר.‬
‫מי רצתה ללכת לבית ספר פרטי?‬
‫מורים פרטיים, שיעורי מחול, הוקי?‬
‫לא את. את לא מבקשת שום דבר אף פעם.‬
‫תפסיק או שאני אקפוץ למים ואשחה בחזרה!‬ ‫-כן, בטח.‬
‫תיזהר, אני אעשה את זה באמת.‬ ‫-קדימה.‬
‫נהדר. ממש פיקחי.‬
‫בתוך המים, בלי חגורת הצלה.‬
‫את מוכיחה עד כמה את אמיצה?‬
‫בקרוב תבקשי ממני לעזור לך לחזור לסירה.‬
‫גם אני במים!‬
‫אם תוותרי, תטבעי.‬
‫שנינו נטבע.‬ ‫-לא!‬
‫אם אטבע, אני אטבע לבדי. לא שנינו.‬
‫אלה החיים שלי, לא החיים שלנו!‬
‫אתה מלחיץ אותי!‬
‫אני מרגישה שאני לא עושה שום דבר נכון!‬
‫אתה גורם לי להרגיש כמו לוזרית!‬
‫לא תוכלי להיות ווינרית‬ ‫אם תקראי לעצמך לוזרית!‬
‫את אפילו נשמעת כמו לוזרית!‬ ‫-תעזוב אותי בשקט!‬
‫נראה לך שאתה ווינר?‬
‫קיבלת את הקידום המזוין שלך?‬
‫לא קיבלת אותו.‬
‫אתה לוזר. אתה סוג ב'.‬ ‫בדיוק כמוני, כי אני בת של לוזר!‬
‫אבל אני יודעת את זה, לפחות!‬
‫זה הכול?‬
‫כן.‬
‫שלום, מר דובואה! מה שלומך היום?‬
‫רוזי חוזרת בקרוב, או ש…?‬
‫לא.‬
‫אין אנגלית היום.‬
‫סליחה?‬
‫פשוט לך הביתה, ז'אן-פרנסואה.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫בסדר, דובואה. להתראות.‬
‫- #משפחהמדהימה #אסיריתודה #אבא -‬
‫- #משפחה מדהימה #אסיריתודה #ילדים -‬
‫אתה מתגעגע אליה.‬
‫יעשה להן טוב להיות ביחד.‬
‫מזלי שיש לי אותך.‬
‫אנחנו צוות טוב.‬
‫צוות?‬
‫איזה צוות?‬
‫טוב, את, אני…‬
‫המשפחה שלנו.‬ ‫-הצוות שלך, אתה מתכוון.‬
‫אני מניחה.‬
‫נכון שאני בצוות שלך…‬
‫אבל אתה לא בצוות שלי.‬
‫את עייפה?‬
‫אלוהים, לפעמים אתה ממש מתנשא.‬
‫אין לך מושג…‬
‫עם איזה לחץ אני מתמודדת כאם.‬
‫מעון היום,‬
‫הכביסה, האם הוא אוכל מספיק ירקות,‬
‫האם השיניים שלו ישרות,‬ ‫האם העורלה שלו נסוגה?!‬
‫ובאותו זמן אני גם חברה ומאהבת שובבה‬
‫שמתעמלת ואוכלת בקפידה‬ ‫כדי שאהיה סקסית בעיניך.‬
‫אז כן, לפעמים אני מרגישה עייפה קצת.‬
‫אני יכול לעזור איכשהו?‬
‫אתה יכול להפסיק להציע פתרונות‬ ‫ופשוט להקשיב לי.‬
‫אני מקשיב עכשיו.‬
‫למה אני מבלה את הימים שלי‬ ‫בקריאה על התפתחות הילד?‬
‫כי אתה לא קורא על זה!‬
‫לא, זה…‬ ‫-אני מצטיירת כמו משוגעת,‬
‫אבל אני מפצה על האדישות שלך‬
‫באמצעות קריאת מאמרים,‬ ‫כתבי עת וספרים של 1,000 עמודים,‬
‫כמו "התינוק ומי האמבט",‬
‫שכל הזמן מזכיר לי‬ ‫איך אני הורסת את הבן שלנו.‬
‫אבל לך לא אכפת. אפילו לא טיפה.‬
‫לא, הוא פשוט לא הילד הראשון שלי,‬ ‫אז אני רגוע יותר.‬
‫אבל הוא הראשון שלי. והיחיד.‬
‫ונראה שלא יהיו לי עוד.‬
‫כשעבדתי, היה לי צוות.‬
‫אנשים אחרים שעזרו לי.‬
‫אבל כאימא, אם אני מפשלת…‬
‫זה הסוף.‬
‫את יודעת, דיברנו על כל זה בעבר…‬ ‫-אני יודעת שעשינו עסקה.‬
‫אבל העסקה מבוטלת עכשיו.‬
‫אני צריכה עזרה, מרטן.‬
‫אני מרגישה אבודה.‬
‫אני כבר לא יודעת מי אני.‬
‫או מה אני שווה.‬
‫כאם. כאישה.‬
‫תן לי לדבר!‬ ‫-שקט! את תעירי אותו.‬
‫וכמובן שאתה לא זה שירדים אותו מחדש.‬
‫אני שחוקה כהורה.‬
‫אני כבר לא מסוגלת לסבול את המזדיין הקטן!‬
‫למה לא אמרת לי קודם?‬
‫כי לא רציתי לאכזב אותך.‬
‫אני מבינה את רוז.‬
‫כולנו נמצאות בחיים שלך,‬ ‫מנסות להיות מושלמות‬
‫ולעשות את הדבר הנכון‬
‫כדי שתתגאה בנו.‬
‫כדי שנהיה בצוות שלך.‬
‫את נראית יפה!‬
‫אמרתי לך.‬
‫אני אוהבת לראות אותך מחייכת.‬
‫תודה.‬
‫ראית שהבנים מסתכלים?‬
‫אולי.‬
‫הם בהחלט הסתכלו עלייך.‬
‫אני צריכה להיות גאה,‬ ‫או ללכת לתת להם פליק בראש?‬
‫התינוקת הקטנה שלי!‬
‫אני לא מאמינה שאת כבר אישה!‬
‫תגידי את זה לאבא.‬
‫אני בת 17 כמעט‬ ‫והוא מתייחס אליי כמו אל בת שמונה.‬
‫תשכחי מאבא שלך.‬
‫מה שקורה עם אימא נשאר אצל אימא. בסדר?‬
‫תראו מי כאן!‬
‫שלום, חתיך.‬
‫איך את?‬ ‫-אני בסדר, ואתה?‬
‫לגמרי!‬
‫זה רובן.‬ ‫-שלום.‬
‫קרולין.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫שלום, אני רובין.‬ ‫-שלום. רוז.‬
‫אז מאיפה את?‬ ‫-מפריז.‬
‫היי, הינה מי שאני הכי אוהבת!‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-לא, רק עוד חמש דקות!‬
‫תישארי כאן. אני אזמין "אובר".‬
‫תזמיני "אובר"?‬ ‫-כן.‬
‫אני כאן לכמה שבועות.‬
‫תתקשר אליי?‬ ‫-ברור.‬
‫תישארי עם החבר שלך. אני הולכת לישון.‬
‫רק רגע.‬
‫לא, שתית. אני אעלה איתך.‬ ‫-אני אהיה בסדר.‬
‫אני הולכת לישון.‬ ‫אני מותשת מבחינות הגמר שלי.‬
‫את בטוחה שתהיי בסדר?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫את יודעת שאני אוהבת אותך.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אני אוהבת אותך כל כך.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, להתראות.‬
‫כשאגיע הביתה מחר, נצא לבראנץ', טוב?‬
‫כן, בסדר.‬
‫- רוז -‬
‫- שלום! מה שלומך… -‬
‫- ציונים: סמסטר חורף -‬
‫- מתמטיקה: 56, נכשל -‬
‫שלום.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני יכול לעזור לך?‬ ‫-קיוויתי שתוכל לשתות קפה עם פייר-לוק‬
‫ולפתוח איתו דף חדש.‬
‫הייתה לו תקופה קשה.‬
‫אבל הוא אובחן כ-ADD ומצבו משתפר.‬
‫יש לו המון פוטנציאל.‬
‫לפעמים אני תוהה אם…‬
‫בכך שאנחנו אומרים לילדינו כמה הם חכמים,‬
‫מבריקים ופנטסטיים…‬
‫אולי אנחנו משכנעים את עצמנו‬ ‫שהם יוצאי דופן.‬
‫פרד, הבן שלך הוא…‬
‫הבן שלך הוא ממוצע.‬
‫הוא לא מטומטם.‬
‫הוא לא איש רע.‬
‫הוא פשוט ממוצע.‬
‫הוא יהיה עובד ממוצע עם קריירה ממוצעת.‬
‫וזה בסדר.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני לא מסכים איתך.‬
‫אתה יודע…‬
‫פייר-לוק הוא האחראי לכל מה שיהפוך להיות.‬
‫זה לא משקף אותך כהורה.‬
‫שלום!‬
‫מתוקה?‬
‫רוז?‬
‫רוז!‬
‫תעני לי, רוז.‬
‫מה עשית?‬
‫עני לי, בבקשה. מה עשית?‬
‫תעזרו לי! מישהו! בבקשה!‬
‫הלו?‬
‫זאת אני.‬
‫מה קורה?‬
‫זאת רוז.‬
‫מה היא עשתה?‬
‫היא לקחה את הכדורים שלי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני זה שמצטער.‬
‫אתם מנהלים רישום של התוצאות בספורט?‬ ‫-נראה לי שכן. למה?‬
‫זה גורם לתסכול מיותר אצל המפסידים.‬
‫זה משפיל ילדים.‬
‫למה הוא לא יכול להיות עם שיער ארוך?‬ ‫-הדובי שלו הוא צעצוע מעבר.‬
‫חיסונים הם חובה?‬ ‫-החיסונים גורמים לילדים לחלות.‬
‫זה רק בשביל הרווח.‬ ‫-ומה עם חצבת?‬
‫חיסונים הורגים.‬ ‫-בתי ספר באוסטרליה מחייבים להתחסן.‬
‫אז תשלחי את הילד שלך לבית ספר באוסטרליה.‬
‫סליחה?‬ ‫-בבקשה!‬
‫דיברת אליי?‬ ‫-כן, שמעת אותי?‬
‫הוא בסדר.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬