Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Am auzit că la anul o să scoată ‎una dintre orele de engleză săptămânale.
‎- Da, școala a decis… ‎- Ce?
‎Pentru asta venim aici.
‎- Sportul nu-i va duce departe. ‎- Se joacă acasă.
‎- Trebuie să fie trilingvi. ‎- Învață repede.
‎Limbile sunt esențiale.
‎Putem participa la orele copilului?
‎Copiii supradotați se plictisesc ‎dacă nu-s stimulați.
‎- N-au voie cu telefoane? ‎- Dacă e o urgență?
‎Telefoanele le sunt indispensabile.
‎Dar lumina albastră strică somnul.
‎Vor să reintroducă somnul de după-masă.
‎Ce? Nici vorbă, ‎nu o să mai doarmă noaptea!
‎Copilul meu e alergic la porumb. ‎Fără pop-corn!
‎- Și mirosul e periculos. ‎- Gustările sunt organice?
‎Uniformele albastre pentru băieți ‎mențin stereotipurile.
‎Școala nepoatei mele are un elev transgen. ‎Voi aveți?
‎Țineți scorul la sporturi?
‎- Scorul nostru din 10? ‎- 20!
‎Bravo!
‎Pot s-o fac!
‎Binișor!
‎Da! Continuă!
‎Lovește!
‎Incredibil!
‎NOAPTE BUNĂ! ‎#O FAMILIE COLOSALĂ #RECUNOȘTINȚĂ
‎- Noapte bună! ‎- La fel!
‎Scuze, dar…
‎mă doare burta ‎și am o zi importantă mâine.
‎- Ai îmbătrânit? ‎- Nu e vorba de asta.
‎S-o lăsăm pe mâine, bine?
‎- Noapte bună! ‎- Noapte bună!
‎Bine.
‎Poți să dai alea jos?
‎- Da, nu sunt… ‎- Nu-s sexy.
‎Am așteptat asta toată ziua.
‎Nu-ți da drumul încă!
‎Vine!
‎- Mami? ‎- Mathis!
‎Fir-ar să fie! Era să fac atac de cord.
‎Bine, Mathis…
‎Am avut un coșmar.
‎Tati ți-a mai spus, nu sunt monștri aici. ‎Du-te în camera ta.
‎- Vreau să dorm cu tine. ‎- Nu se poate.
‎- Vino la mama! ‎- Nu!
‎Iisuse!
‎Vorbești serios?
‎Mă încinge, apoi…
‎- Ce e asta? ‎- Dă-mi-l!
‎E bagheta magică a mamei.
‎Aseară am făcut spectacol pe undele radio. ‎Să ascultăm!
‎REZULTATE LA EXAMINĂRI
‎Marc Dupré a spus că nu a mai auzit ‎un copil cântând așa de bine.
‎E visul oricărui părinte să aibă un copil…
‎care va deveni un star, scuze.
‎- Știi unde am pus Nexium? ‎- Da, aici.
‎Și somniferele?
‎Nu.
‎Bine! Mami a făcut o omletă din albușuri ‎pentru Mathis!
‎Ia ăsta de-aici! ‎Ba da, e timpul pentru micul dejun.
‎- Nu vreau. ‎- Mathis!
‎- Mathis trebuie să mănânce.
‎Toți experții sunt de acord ‎că micul dejun e esențial.
‎De ce nu mănâncă?
‎Salut, scumpo!
‎- Bravo! ‎- Ce?
‎- Ai luat 10 cu steluță la Istorie. ‎- Stai toată ziua pe portalul școlii?
‎- Da, 100% din timp. ‎- Toată ziua.
‎- RĂMÂNE CUM AM STABILIT? ‎- DA!
‎Da! O să vă placă asta. ‎E un tip nou de pâine, pentru keto.
‎E bună.
‎Are un gust neobișnuit, dar…
‎e foarte gustoasă.
‎Se vede!
‎O să mănânc la școală.
‎Mathis!
‎O zi bună!
‎- Pa! Pa, Rose! ‎- Pa!
‎- Lasă desenul deoparte. ‎- Nu!
‎Mănâncă-ți fructele. Sunt importante.
‎Îți fac bine, dragule. Bine?
‎- Mathis! ‎- Nu vreau!
‎Mami o să se supere foarte tare.
‎Da, înțeleg, dar…
‎Autobuze Girard vor ‎să plătească mai puțin.
‎Deci, cum am spus…
‎e prea scump pentru ei, ‎deci voi pierde contractul.
‎Martin, am discutat săptămâna trecută.
‎Nu vrem să ne batem în licitații.
‎Înțeleg asta.
‎Dar am putea să stabilim alt preț?
‎- Poate ar accepta. ‎-‎ Iar începem?
‎Pricepi?
‎TURNUL ȘI MAMA TA TÂNĂRĂ TE SALUTĂ
‎Profiturile sunt prea mici, ‎nu putem crea un precedent.
‎Te șantajează.
‎ÎMI LIPSEȘTI
‎Nu cred asta, dar…
‎Bine, înțeleg.
‎Ești gata pentru test?
‎Da. Mă cam doare burta.
‎- Clasa a XI-a e… ‎- Cea mai importantă din liceu.
‎Îmi spui asta din două-n două minute.
‎- Ca să nu ajungi… ‎- Casieră la supermarket, știu.
‎Ascultă! O să fie bine.
‎- Cine e campioana mea? ‎- Eu.
‎- Profesorul de engleză vine diseară. ‎- Pentru cine?
‎„Cum am spus, știi…”
‎- „Înțeleg.” ‎- Nu… Bine.
‎- Pa! ‎- Pa, „Înțeleg”!
‎Salut!
‎- Te aștept de 15 minute. ‎- Știu.
‎- Le-ai adus? ‎- Da.
‎Bună!
‎- Îmi dai și mie? ‎- Sigur că da.
‎Ce bune sunt!
‎- Totul bine? ‎- Da, am terminat ‎Urzeala Tronurilor.
‎- Trebuie să-l vezi. ‎- Da, când o să am trei ani liberi.
‎Pierre-Luc, aș vrea să convingi ‎compania de autobuze să semneze polița.
‎Trebuie să reducem prețul.
‎Am cerut o ajustare de preț ‎la sediul central, dar nici vorbă!
‎O cafea ușoară cu vanilie, ‎lapte de soia și frișcă pudră!
‎O clipă! Poți pune pudră de dovleac în ea?
‎Ce ziceai?
‎Bună ziua!
‎N-a pus dovleac!
‎Apropo de Autobuze Girard…
‎Ar trebui să-i vizitezi în Sherbrooke.
‎Asigurările se vând prin relații.
‎- O să se bucure să te vadă. ‎- Vor doar un preț mai bun.
‎Vânzări anuale de 200.000.000 de dolari, ‎225 de angajați, cel mai mare contract.
‎Merită o excursie de 90 de minute.
‎Adică trei ore dus-întors.
‎Trebuie să ne facem profitul.
‎Bine?
‎Mă duc să-mi iau o cafea.
‎Cu lapte de migdale.
‎Salut!
‎Te-am auzit discutând cu Pierre-Luc.
‎- Puștiul are fler. ‎- Da.
‎Știu că ești șeful lui, dar…
‎Cred că are dreptate cu prețul.
‎Contractul ăsta o să vă strice relația ‎și o să-și dea demisia.
‎Știu, dar…
‎Ne trebuie tineri. ‎Ar fi păcat să plece la concurență.
‎Are un viitor aici.
‎Nu doar pentru că e fiul meu.
‎Sigur că nu. Știu.
‎- O să vorbesc cu el. ‎- Mersi!
‎Cinci, șase, șapte și opt!
‎Strâns!
‎Sarah, întoarce-te la șapte! Opt.
‎Rose, cu energie! Rose!
‎Întoarceți!
‎Vânzările grupului vostru au scăzut ‎cu nouă procente.
‎Montreal și Laval au crescut.
‎Bravo, Éric!
‎Regiunea care a rămas în urmă ‎este sudul Quebecului.
‎Da, dar azi ar trebui ‎să semnăm cu Autobuze Girard.
‎O să crească cifrele.
‎Cine va fi vicepreședinte la Toronto?
‎Nu știu. Am făcut recomandările, ‎dar Toronto va decide, nu Montreal.
‎Poate o să aleagă pe cineva de la ei. ‎Doar asta știu.
‎Vă mulțumesc tuturor.
‎Haideți!
‎Mai repede!
‎Haide!
‎Rose, mărește pasul, bine?
‎Ești prea previzibilă. Haide!
‎MATHIS A CĂZUT DE PE CANAPEA. ‎CRED CĂ ARE CONTUZIE.
‎CRED CĂ N-ARE NIMIC.
‎Ce-i cu panica?
‎Nu e panică.
‎- Trebuie să aducem contracte. ‎- Martin…
‎Nu-mi place tonul tău.
‎Ce ton?
‎Ești pasiv-agresiv cu mine ‎și îți verși stresul pe mine.
‎Nu e frumos.
‎Scuze, dar n-am spus că nu ești bun.
‎Avem provocări ‎și trebuie să le facem față.
‎Da, dar nu dau rezultate sub presiune.
‎Poate că nu e pentru mine.
‎Speram să fac lucrurile altfel, ‎să fac inovații.
‎Nu fac asta aici.
‎Ești aici de opt luni.
‎Nouă, și simt că n-am dat înainte deloc.
‎Dar abia ai început. Bine.
‎O să mă mut la Toronto.
‎Vor fi posturi acolo.
‎Exact. Toronto, toate alea…
‎Iar pui presiune pe mine.
‎Nu vreau să fac ‎aceleași greșeli ca părinții mei
‎și să mă gândesc doar la carieră.
‎Mă interesează calitatea vieții.
‎Dar sunt mereu supus la presiune.
‎Pistolul la tâmplă, stres maxim, ‎venit la birou la ora 9:00.
‎Nu sunt matinal.
‎Nimeni nu-ți cere să lucrezi la program.
‎Dar nu poți nici să lucrezi ‎doar câteva ore.
‎Asta e o slujbă, nu un hobby.
‎Am văzut o conferință TED pe Netflix. ‎Ziceau să-ți găsești pasiunea,
‎ceva ce iubești destul de mult ‎să fii implicat non-stop,
‎fără să simți că e muncă.
‎Iar asta, știi…
‎nu e așa.
‎Dacă am înțeles bine, problema e ‎că slujba ta implică prea multă muncă.
‎Cam așa ceva. Da.
‎Așa e viața în general.
‎Până și Tom Cruise își zice uneori:
‎„Iarăși ‎Misiune Imposibilă? ‎M-am săturat!‎”
‎Tom Cruise e Tom Cruise. Eu nu-s ca el.
‎Asta e clar.
‎O slujbă nu e ca o fată de pe Tinder.
‎Nu glisezi…
‎la stânga sau la dreapta.
‎La stânga.
‎Nu dai cu toate la stânga.
‎Îți câștigi traiul aici. ‎Faci bani pentru chirie, mașină…
‎Nu mă interesează chestiile materialiste.
‎- Mă pot muta oricând la ai mei. ‎- Sigur că da.
‎E atât de simplu.
‎Am nevoie de tine, Pierre-Luc.
‎Bine, o să mă gândesc.
‎Dar acum mă duc acasă.
‎Discuția asta m-a epuizat.
‎- E 11:45. ‎- Da, dar…
‎Mă simt prea tensionat.
‎Nu e distractiv.
‎În fine…
‎Ciao!
‎Erau necesare costumele de pădurar ‎în luna iunie?
‎Bine, tată…
‎E greu să aduni pe toată lumea ‎la un loc, nu?
‎O să facem poza la cules de mere.
‎Nu o ratez doi ani la rând!
‎Nu suport culesul de mere.
‎Cum să mă prefac că îmi place asta?
‎Robert, nu te mai văicări!
‎O să primim multe aprecieri ‎pe Facebook.
‎- De la cine? ‎- ‎De la surorile tale, verii mei…
‎- Facem asta pentru ei? ‎- Da.
‎- Putem să facem poza odată? ‎- Da.
‎În zece, nouă…
‎Mathis!
‎Ce năbădăios e!
‎- Un mic clovn! ‎- Potolește-te, Mathis!
‎Bunicul vrea să terminăm repede.
‎Bine!
‎În zece, nouă…
‎Mathis!
‎- Martin. Mathis! ‎- „Iisue!”
‎Bine, gașcă! În zece…
‎Toată lumea să strige: „Sex!” ‎Energic, bine?
‎Sex!
‎O să mă asigur că a funcționat.
‎Iisuse!
‎Cules de mere în iunie!
‎Urmează poze de 4 iulie pe zăpadă.
‎Asta o să bucure ‎pe toată lumea de pe Facebook!
‎Așa merg lucrurile acum, tată.
‎- Nu tocmai. ‎- Ba da, de fapt.
‎Familiile fac poze.
‎Copilul tău și-a scos scutecul.
‎E în curul gol!
‎E simpatic. Nu-i plac textilele pe piele.
‎- Nu le suportă? ‎- Nu.
‎Și asta e normal în prezent?
‎- Da. ‎- Ba nu.
‎Ba să știi că da.
‎Ai mai văzut vreo puță pe aici?
‎Trebuie să beau o bere.
‎Nu toți văd lucrurile la fel.
‎Se stresează și vrem să-l ajutăm.
‎- Haide! ‎- Nu mă lua așa!
‎Nu îi dăm pastile. ‎Dacă se calmează umblând gol…
‎Vorbești serios?
‎- Bunicule? ‎- Ce?
‎Care e parolo de Wi-Fi?
‎Am așteptat 15 ani ‎o mașină de spălat vase, deci internetul…
‎Se crede că e disfazie
‎sau dispraxie
‎sau disortografie.
‎Fiindcă are probleme ‎cu sunetele „ch”, „r” și „j”.
‎Folosește „y” în loc de „j”.
‎Vrea să se joace cu prietenii lui ‎„Yustin” și „Yon”.
‎Poate că e spaniol.
‎Are doar cinci ani, e-n regulă.
‎Așa crezi?
‎- Nu vreau să rămână în urmă la școală. ‎- Nu-ți face griji.
‎Pe Jonas o să-l școlesc acasă.
‎Copiii pierd timpul la ore.
‎Pierd timp la ore?
‎Școala e locul unde-și parchează copiii ‎obsedații de muncă.
‎Am făcut plăcintă,
‎macaroane cu brânză și salată.
‎- Ce-i aia? ‎- Eu și Mathis nu putem consuma gluten.
‎Am adus un prânz vegan.
‎Acum le-am văzut pe toate! ‎Un copil alergic la macaroane!
‎Măcar poate mânca batoanele cu melasă.
‎Nu știu. Au melasă.
‎Ar trebuie să vedeți documentarul ‎Sugar is Killing Us.
‎E pe Netflix. E fascinant.
‎Melasa nu e zahăr.
‎Nu. De asta îi zice „melasă”.
‎E-n regulă, am adus desert cu curmale.
‎- Și vinul are zahăr, să știi. ‎ - Așa e!
‎Dar ne place să bem un păhărel seara.
‎Nu e bine să exagerezi.
‎Aș vrea să țin un toast ‎pentru mama și tata.
‎Mulțumim pentru invitație!
‎Pentru dragostea mea, pentru ședința foto ‎și amintirile fericite. Mulțumesc!
‎Și pentru Rose. ‎Am intrat pe portalul școlii azi.
‎Ai luat 10 la Fizică.
‎La cursul de avansați, chiar!
‎- Felicitări, campioana mea! ‎- Bravo!
‎- Avem o înțelegere. ‎- Discutăm acasă, bine?
‎Care-i treaba?
‎Îmi dă 100 de dolari dacă iau 10.
‎50 de dolari dacă iau 9 ‎și nimic dacă iau 8.
‎Dacă iei 4, îi dai tu 20 de dolari?
‎Nu.
‎Am inventat un sistem să o ținem motivată.
‎Nu ca ceilalți mileniali puturoși.
‎Asta e tot.
‎E momentul.
‎Unii mănâncă înaintea celorlalți.
‎Bursele au scăzut ‎între două și cinci procente.
‎Urmează rubrica Sport.
‎Toronto conduce la baseball, ‎hochei și fotbal.
‎Montreal a devenit un oraș de ratați?
‎Da. În sfârșit am luat legătura ‎cu tipul cu site-ul de statistici.
‎O să-ți adauge cele două pase de gol.
‎Bine.
‎- Ai dansuri azi? ‎- Nu, mâine.
‎O să învăț și o să mănânc ‎la familia Cathou.
‎Pa!
‎- Cine e campioana mea? ‎- Eu.
‎- Cine e campioana? ‎- Pa!
‎Ai spus că va veni Pierre-Luc, ‎dar nu a apărut.
‎Trebuie să accept oferta concurentă.
‎Nu, dle Girard…
‎Pierre-Luc a fost prins cu ceva. ‎O să mă ocup eu.
‎E lipsit de profesionalism.
‎Nici nu veniți în persoană ‎să ne convingeți.
‎Dacă aveam o plângere?
‎Îmi pare rău, dle Girard. ‎Mă sună de la școala fetei mele.
‎Verific dacă e o urgență. O clipă, vă rog.
‎- Alo? ‎- Lyne Blouin, de la Cardinal College.
‎- Cu ce vă pot ajuta? ‎- Trebuie să vorbim despre Rose.
‎- Vă ascult. ‎- Nu. În persoană, urgent.
‎Nu pot, am o urgență la serviciu.
‎E important, domnule.
‎Vin imediat.
‎Dle Girard!
‎Dle Girard?
‎Alo?
‎Bună ziua! Am venit la…
‎Mersi!
‎Ce se întâmplă?
‎MAMA: ‎TE IUBESC
‎Pe bune?
‎- Mulțumesc că ați venit. ‎- Nicio problemă.
‎Rose zice că mama ei e în străinătate.
‎E în turneu prin Europa până mâine.
‎Ce se întâmplă?
‎După cum ați observat,
‎notele lui Rose sunt excelente ‎de câteva săptămâni.
‎Da, suntem încântați.
‎Înțelegem cât de importantă e ‎clasa a XI-a pentru viitorul ei.
‎Așa că am găsit un sistem să o motivăm.
‎Din păcate, circulă zvonuri
‎cum că Rose a cumpărat teste ‎din anii precedenți.
‎- Pardon? ‎- Rose a cumpărat teste.
‎E imposibil.
‎- Muncește din greu. ‎- Înțeleg.
‎Dar am deschis dulapul lui Rose.
‎Am putut confirma că avea în posesie ‎teste din anii anteriori.
‎Profesorii voștri refolosesc testele?
‎Ăsta e scandalul. Nu e profesionist.
‎Nu o apăr pe Rose.
‎În dulapul ei am mai găsit…
‎bomboane cu THC…
‎Xanax și alte pastile ‎pe care le-a schimbat pe teste.
‎Dacă vă căutați somniferele…
‎Rose e suspendată ‎până la examenele finale.
‎Vom discuta mai târziu despre anul viitor.
‎Salut! V-ați întors deja?
‎- Rose, vino aici! ‎- Nu!
‎Vino-ncoace!
‎Vaca zice: „Mu!”
‎Ce e, Martin?
‎Îmi poți spune?
‎Rața zice: „Mac!”
‎Îți dai seama…
‎că poți rămâne repetentă?
‎Mă doare-n fund.
‎Îți dai seama cum îți va afecta dosarul?
‎Vei fi văzută ca o mincinoasă, ‎o trișoare, o drogată.
‎Nicio universitate de prestigiu ‎nu te va accepta!
‎Așa să fie!
‎Îți distrugi viitorul!
‎- Martin, Mathis e aici. ‎- Să audă!
‎Nu mă voi repeta.
‎Toți banii și munca depusă… ‎Ce va zice lumea?
‎E reputația mea, nu a ta.
‎Ba nu, puștoaico.
‎Porți numele meu. Mă afectează și pe mine.
‎De ce?
‎- De ce? ‎- De unde să știu?
‎Ce? Îți bați joc de mine?
‎Dacă nu trișez, nu pot lua 10 ‎și nici intra la școlile pe care le vrei.
‎Nu sunt un elev bun.
‎Nu mai spune asta.
‎Vaca zice: „Mu!”
‎Și drogurile? De ce droguri?
‎Oprește rahatul ăla!
‎Nu știu cum.
‎Nu-mi spune că te ajută ‎să iei note mai bune.
‎- Alo! ‎- Ce?
‎- Vorbesc cu tine! ‎- Te ascult!
‎De ce?
‎Poate fiindcă mă doare-n cur de toate ‎când sunt drogată.
‎Nici de școală, ‎nici de matematică sau de hochei.
‎Sau de tine.
‎Du-te-n camera ta.
‎Ai stingerea la ora 21:30.
‎Dă-mi telefonul. Gata cu mesajele.
‎- Am iPad-ul. ‎- Dă-mi-l și pe ăla.
‎Îmi trebuie pentru teme.
‎Vrei să pic examenele finale?
‎Vaca zice: „Mu!”
‎Ce s-a întâmplat?
‎Iisuse!
‎„Iisue!”
‎Ești bine?
‎Da.
‎Dar fiica noastră…
‎a fost suspendată.
‎Știu.
‎- Știai? ‎- Încă vorbesc cu ea, și din Europa.
‎Poate mai mult decât tine.
‎De când m-ai părăsit…
‎De când ne-am despărțit.
‎De când ai decis să destrami familia,
‎eu locuiesc cu ea.
‎Zi de zi.
‎E greu pentru mine și pentru ea, ‎deci lasă-mă cu sfaturile.
‎Trișează de săptămâni bune.
‎Nu că ar fi un fleac, dar toți trișează.
‎E păcat că a fost prinsă.
‎Mă bucur că nu bagatelizezi!
‎Ia! Ativanul tău.
‎ISABELLE (BIROU) ‎AI SEMNAT CU AUTOBUZE GIRARD?
‎Simt că descopăr pe cineva.
‎Parcă nu-mi cunosc propria fiică.
‎E umilitor!
‎Crezi că e vorba de tine?
‎Sigur că…
‎Mă simt prost.
‎Nu te simți prost, ci rușinat. ‎E o mare diferență.
‎Da, mi-e rușine.
‎O să aud: ‎„Fiica mea joacă în echipa Canadei.”
‎Sau: „E medic sau inginer.”
‎Și eu? „Fiica mea aplică unghii false ‎la un salon de naiba știe unde!
‎Un vis împlinit!”
‎Și dacă va pune unghii false?
‎Nu înțelegi?
‎De ce nu încerci s-o înțelegi?
‎Înțelege de ce e în punctul ăsta.
‎Înțeleg că am fost prea permisivi. Slabi.
‎Da. Trebuie să existe consecințe. ‎Trebuie să doară.
‎Haide…
‎Terapie.
‎MARIE-SOLEIL: ‎VINO LA TIMP
‎Rahat!
‎Trebuie să plec. E absolvirea lui Mathis.
‎Absolvirea? Câți ani are?
‎Cinci. Termină grădinița.
‎Primește diplomă pentru că se joacă ‎și merge la toaletă singur?
‎Léo!
‎Vreau să fiu jucător de hochei.
‎Chanel.
‎O să fiu medic.
‎Margaux.
‎O să fiu prim-ministru.
‎Mathis.
‎Când o să cresc, o să fiu…
‎O să fiu… coafeză!
‎Astronaut.
‎„Atronaut!”
‎Vrea să fie astronaut. Nu e drăguț?
‎Da, și e ideea lui.
‎Încetează!
‎- Trebuie. ‎- Nu, Martin.
‎- Două minute. ‎- Nu!
‎- Mă întorc imediat. ‎- Serios?
‎Da, Isabelle. Ai dreptate.
‎Credeam că se ocupă Pierre-Luc.
‎Iar eu am avut o problemă acasă. ‎Dar o s-o fac acum.
‎Da.
‎Pune-ți pălăria și ține diploma.
‎- Nu! ‎- Da, zâmbește!
‎- Nu! ‎- Iubirea mea, te rog.
‎Pune-o pentru mama.
‎- Nu! ‎- Mathis!
‎Ce faci?
‎Nu face asta!
‎Ai distrus-o. Băieții ăștia!
‎#SUCCES #COPIL INTELIGENT ‎#MÂNDRĂ #VACANȚĂ
‎#COPII #FAMILIE ‎#BINECUVÂNTARE #SPONTAN
‎Uită-te la el!
‎Nu e o bombonică?
‎Ceremonia, petrecerea, ‎pălăria de absolvent, e…
‎Așa e!
‎Știu. Uneori mi se pare exagerat. ‎Dar toată lumea o face.
‎Nu vrei să fie singurul fără absolvire,
‎diplomă sau petrecere, știți?
‎Eu, când am dubii, o fac.
‎Dacă tot modifici pereții, ‎nu-ți faci o zonă pentru televizor?
‎Nu, lăsăm așa. ‎O să-mi fac cinema acasă mai târziu.
‎Cinema acasă? Îți trebuie izolație fonică.
‎E bine așa. Rose încă se antrenează, ‎iar Mathis poate se va apuca de hochei.
‎Doamne, cât de serios ești!
‎Îi dai zece dolari când înscrie?
‎Treabă serioasă e să alăptezi un copil ‎cu mai mulți dinți decât are tata.
‎Băieți…
‎Dar nimic nu depășește ‎prezentarea lui Rose.
‎A luat 10? Nu, 10 cu steluță.
‎Un Power Point realizat ‎de un designer grafic din biroul tău.
‎Și te întrebi de ce trișează la școală?
‎Du-te naibii!
‎Nu iau lecții de la un tip ‎care n-a avut mașină zece ani.
‎- Care-i problema? ‎- Încetați, băieți!
‎Problema e ‎că vă ascultați copiii prea mult.
‎Copiii nu înțeleg mereu.
‎Nu sunt oameni formați pe deplin.
‎- Am auzit bine? ‎- Așa cred.
‎Vrei să-i încurajezi.
‎Cea mare vrea să dea probe ‎pentru un concurs de dans televizat.
‎E o dansatoare bună?
‎Nu prea, dar ce pot să zic?
‎„Scuze, iubito, nu te pricepi.”
‎I-aș distruge încrederea în sine.
‎Și dacă o rasolește la emisiune?
‎O s-o termine psihic, sunt convinsă.
‎O să fie umilită la televizor.
‎Asta înseamnă ani de terapie.
‎Deci ce vei face?
‎Am rezervat o excursie la Disneyland ‎în săptămâna probei.
‎Suprapunere de planuri.
‎Cel mai bun mod de a evita subiectul ‎și dezamăgirea.
‎Nu e o idee rea.
‎Băi! Am zis să stați aproape!
‎Copiii de azi sunt sparți ‎fiindcă nu știu de frică.
‎Nu se tem de părinți, ‎de profesori sau de polițai!
‎Frica te motivează!
‎Când eram mic, dacă veneam acasă târziu, ‎îmi luam o lingură de lemn!
‎Dacă eram insolent? Lingura!
‎Dacă pierdea echipa de hochei, lingura!
‎- Uneori nu puteam să stau jos! ‎- Aveai așchii în fund?
‎- Ce? ‎- Nu înseamnă că-i bine să-i lovești.
‎- Eu nu v-am lovit. ‎- Ba da.
‎Cum le spuneai? „Palme de avertizare.”
‎Prin comparație cu ce am pățit eu, ‎o palmă peste scăfârlie
‎e o nimica toată, băiete!
‎Scutește-ne de sfaturile astea.
‎Adolescenții de acum sunt…
‎- Dificili. ‎- Așa crezi?
‎Cred că o dau în bară ‎mult mai rar decât noi.
‎Steph…
‎Îți amintesc că Rose a fost prinsă ‎cu droguri la școală.
‎Da. Și tu fumai iarbă la 16 ani.
‎- Ce? ‎- Haide, tată! Cui îi pasă?
‎Știu că Thomas fumează uneori.
‎Subsolul duhnește!
‎Ce? Copilul tău fumează în casă
‎și pe tine te doare-n fund?
‎Ești nebun.
‎Prefer să o facă sub supraveghere, ‎într-un loc sigur.
‎Dacă vrea să bage heroină,
‎o să-i cumperi ace, să nu facă vânătăi?
‎Prima dată când Rose va face sex, ‎crezi că o să fie acasă sau pe vreo alee?
‎Aș prefera să nu o facă.
‎În plus, sunt tatăl ei, nu prietenul ei.
‎Nu vorbim despre asta. ‎Și să păstrezi secrete față de părinți
‎e ceva palpitant.
‎Da, cum ar fi să cumperi teste în secret.
‎Asta te-a călcat pe nervi, de fapt.
‎Mersi!
‎Rose e o fată foarte inteligentă.
‎Am vorbit mult despre epuizare…
‎despre problemele cu somnul.
‎Și-a pierdut apetitul, ‎are dureri stomacale,
‎probleme cu pielea, ‎anxietate și stimă de sine scăzută‎,
‎fiindcă se crede urâtă și grasă.
‎Se simte așa de mult?
‎- A spus ea asta? ‎- Sunt cuvintele ei.
‎- E… ‎- Stai așa! Nu ai observat nimic?
‎Ai terminat cu acuzațiile? ‎Tu nu vorbești cu ea?
‎- Vorbesc cu ea. ‎- Și ce ai făcut?
‎Dansezi în Barcelona ‎cât mie îmi îngheață fundul la arenă.
‎Nu e vorba de tine.
‎Vă rog, nu suntem aici ‎ca să găsim vinovați.
‎Rose are simptom tipice depresiei.
‎Cauzată în principal ‎de presiunea performanței.
‎Scuze, dar…
‎Lasă-mă! Depresie la 16 ani?
‎Nu te deprimi la 16 ani.
‎Problema ei cea mai mare e ‎când rămânem fără pâine.
‎Martin, depresia se poate instala ‎la orice vârstă.
‎Scuze!
‎Nu mă cert cu tine. ‎Ești expertă în depresie.
‎- Du-te naibii! ‎- Nu e ereditară?
‎Poate că are doar 16 ani, ‎dar are un program foarte încărcat.
‎Nu vrea să dezamăgească.
‎Pe tine, adică.
‎Uiați… Rose e mândria și bucuria mea.
‎Îi tot spun asta.
‎Nu îi mai spuneți: „Cred în tine. ‎Ești cea mai bună, poți!” O presați.
‎- E campioana mea! ‎- Nu mai spuneți nici asta.
‎Întotdeauna recomand dialogul ‎în locul pedepselor.
‎Nu mă simt insultat ‎când cineva mă face „campion”.
‎În acest moment, recomand ‎să ia pauză de la toate activitățile.
‎Și ar trebui să ia medicamente ‎contra anxietății.
‎- Pastile… ‎- Deja se tratează cu canabis.
‎Ar trebui să petreceți timp cu ea.
‎Îmi convine, deja petrec timp cu ea.
‎Facem multe lucruri împreună.
‎Ieșim des cu familia.
‎Petrec mai mult timp cu copiii ‎într-o săptămână decât tata într-un an.
‎Se referă la timp de calitate.
‎O va ajuta.
‎Și dumneavoastră.
‎- Eu? ‎- Absența dumitale a lăsat un gol mare.
‎Interesant!
‎- Nu e la fel. ‎- Niciodată nu e.
‎Călătoresc pentru muncă. Nu am de ales.
‎Întotdeauna avem de ales, doamnă.
‎Întotdeauna, doamnă.
‎- Încetează! ‎- Întotdeauna.
‎Conform lui. Tu l-ai ales.
‎Ați putea cina cu Rose
‎fără televizor, telefon sau iPad.
‎Bine!
‎Puteți să i vă adresați în moduri noi.
‎În loc să-i dați ordine, ‎puneți-i întrebări.
‎„La ce oră mergi la duș?”
‎În loc de: „Du-te și fă duș!”
‎Sau: „Poți să arunci apa ‎din mașina de spălat vase?”
‎În loc de: „Aruncă apa!”
‎Nu ar trebui să-i cer ‎să facă lucrurile astea, dar fie!
‎Întrebări, nu ordine. Bine.
‎Cred că i-ați întins nervii la maximum, ‎dle Dubois.
‎Mă bucur că nu suntem aici ‎să găsim vinovați.
‎Oricum, nu e vina mea ‎dacă sunt un părinte de cacao.
‎E vina părinților mei, nu?
‎Nu așa funcționează? Nu e un lanț infinit?
‎Transmiți lucruri, ‎dar numai cele de rahat, nu?
‎Nu vreau!
‎Mathis!
‎Băiatul ăsta!
‎Trebuie să găsesc o cale ‎să-i canalizez agresivitatea.
‎- Nimic? ‎- E copil, lasă-l în pace.
‎Norocul lui!
‎Uită-te la iPad!
‎Lasă…
‎Ai putea să lași telefonul, te rog?
‎- El are voie, dar eu, nu? ‎- Are cinci ani.
‎Fie!
‎Să destindem atmosfera.
‎Grozav cântec, nu?
‎Da, mai ales dacă trăiești în 2018.
‎Bine…
‎Ai putea să o lași mai moale cu sarcasmul?
‎Cred că muzicienii sunt uimitori.
‎Mi-ar plăcea să am acel talent, ‎dar sigur trebuie să începi de tânăr.
‎Justin Bieber a început la trei ani. ‎Cânta la tobe!
‎Spune-i…
‎I-ai spus antrenorului ‎că o să ratezi meciurile din weekend?
‎Da.
‎Ai vrea să ne împărtășești ceva?
‎- Cum ar fi? ‎- Nu știu.
‎Psihologul a spus că ai multe pe cap.
‎Martin, suntem la cină.
‎Aș putea…
‎face ceva să te ajut să te simți mai bine?
‎Ai putea să nu mai vorbești cu mine ‎de parcă-s idioată.
‎După cină, putem juca un joc de societate?
‎- Ce? ‎- Familia fratelui tău le apreciază.
‎Ei își lasă copilul să se cace pe gazon.
‎Jucăm. Bună idee!
‎Cum se joacă?
‎Toată lumea ia câte o carte ‎și și-o pune pe frunte.
‎Apoi punem întrebări ‎ca să ghicim ce scrie pe carte.
‎Doar întrebări cu „da” sau „nu”.
‎- Ați înțeles? ‎- Da.
‎Vreau să „oc”.
‎Nu, e prea complicat.
‎- Vreau să „oc”! ‎- Ești prea mic.
‎Mathis și mami vor fi o echipă. Bine? ‎Poate Mathis să aleagă o carte?
‎- „Irafă!” ‎- Nu, Mathis!
‎- Mathis! ‎- E „girafă”, nu „irafă”.
‎Nu cred că asta e problema.
‎Știu. Bine.
‎Mathis va alege altă carte, ‎dar de data asta nu o va citi.
‎Rose, e rândul tău.
‎Bine. Sunt…
‎- Minge de fotbal! ‎- Iisuse!
‎- Martin! Mathis! ‎- Issue!
‎Dă-l naibii de joc tâmpit!
‎Stai! Abia ne încălzim.
‎- Nu-mi place. ‎- Ia loc.
‎Încep eu.
‎Vă arăt cum fac campionii. ‎Mathis, ține-ți gura.
‎- Sunt bărbat? ‎- Nu.
‎- Sunt femeie? ‎- Nu.
‎Nu ți-ai pierdut rândul?
‎Cu trei jucători, te adaptezi.
‎Suntem patru.
‎Ne adaptăm cum vrei tu.
‎Nu sunt bărbat sau femeie. Sunt animal?
‎- Nu. ‎- Ba da, oarecum.
‎Nu e animal.
‎E o parte de animal.
‎Dar întreba dacă e animal.
‎Nu dacă a fost animal ‎înainte să ajungă în farfurie.
‎- Te dai de gol. ‎- Răspunsul e „nu”.
‎Bacon!
‎- La dracu', Mathis! ‎- La dracu'!
‎Nu vorbi urât! Poate juca și el.
‎Poate face orice vrea!
‎- Doar strică jocul! ‎- Ai grijă la ton!
‎Bacon. Cum să ghicești așa ceva?
‎- Dă-o naibii! ‎- Nu, stai așa!
‎Stai așa! E un joc.
‎- E de rahat, la fel ca familia asta! ‎- Ajunge! Nu!
‎Tu te porți de rahat ‎și îl influențezi negativ pe Mathis.
‎Tu îl influențezi prost!
‎I te adresezi la persoana a treia.
‎Mathis e un mucos râzgâiat. Așa îl crești.
‎Că tu ești un mare exemplu ‎de copil bine crescut, te pomeni!
‎Gura, nu ești mama mea!
‎Rose!
‎Marie-Soleil e supărată?
‎De ce e bosumflată Marie-Soleil?
‎- Rose, ajunge! ‎- Du-te naibii!
‎Rose! Ajunge!
‎„Rose”? Și gata?
‎Copilul tău, fiica ta…
‎E o nesimțită, ca tine!
‎Ce seară de calitate!
‎ROBBIE ȚINE O PETRECERE. VII?
‎NU ȘTIU. AM DE ÎNVĂȚAT.
‎Bună, tuturor!
‎E un curs grozav, o să vedeți.
‎O să ne prindă bine. ‎Situația e tensionată acasă.
‎O să vedeți că am o abordare ‎jucăușă și practică.
‎Pentru a face lucrurile mai palpabile,
‎dar mai ales distractive,
‎o să începem exercițiile ‎cu mingea de hârtie.
‎Poftiți. Stați pe preș.
‎Depărtați picioarele.
‎Să tragem aer în piept împreună.
‎Ne vom direcționa energia ‎către centru, în inimă.
‎Acum, ne vom lua toată frustrarea
‎și o vom direcționa ‎către mingea de hârtie. Așa!
‎Facem un pas mare la dreapta.
‎Flexăm genunchii ‎pentru a ne înfige în pământ.
‎Și tu, băiete! Bine.
‎Acum inspirați din nou adânc,
‎întindeți brațul stâng în față ‎și cel drept în spate.
‎Pe expirație, aruncați afară mânia!
‎Haideți! Trebuie să eliminați furia.
‎Așa! Grozav!
‎Acasă, în loc să vă supărați ‎pe fratele sau sora voastră
‎sau chiar pe mama,
‎luați mingea de furie ‎și aruncați-o departe.
‎Simți că ai scăpat de furie?
‎L-a văzut cineva pe Pierre-Luc?
‎E la un festival de muzică indie.
‎Unde?
‎Muzică indie. Nu e un oraș.
‎Uite, ne-a trimis asta.
‎E spart.
‎#VACANȚA DE PRIMĂVARĂ
‎Fir-ar să fie!
‎E totul în regulă?
‎Autobuze Girard ne-au abandonat.
‎Frățioare!
‎Știu. Totul e foarte complicat acum.
‎La muncă, acasă…
‎Fiica mea nu o duce grozav.
‎Rose?
‎E bolnavă?
‎Nu e bolnavă, dar are…
‎niște probleme minore…
‎Am dus-o la psiholog.
‎Și eu am dificultăți cu fiul meu cel mare.
‎Fumează.
‎Mult.
‎Prea mult.
‎Iarbă.
‎Ia antidepresive și somnifere.
‎Își petrece toată ziua ‎omorând oameni în jocuri.
‎E al 12-lea în lume la ‎Killing Gap.
‎În lume? I-auzi!
‎- Tare! ‎- Mersi!
‎Dar soția mea crede ‎că e obsedat de internet.
‎Se teme să nu facă prostii ‎dacă e lăsat nesupravegheat.
‎- Și la școală? ‎- S-a lăsat.
‎Are 20 de ani, nu-l pot obliga.
‎Dacă-l dau afară, unde o să meargă?
‎Am pus-o.
‎Ești sigur că Rose nu are ‎deficit de atenție?
‎De ce?
‎Fiica mea avea anxietate ‎și nu se putea concentra.
‎I-am dat Concerta și se simte mai bine.
‎- Zău? ‎- Unii-s prea creativi să se integreze.
‎Steve Jobs, Walt Disney, Mozart…
‎Justin Timberlake.
‎Serios?
‎Pot să mă mut cu tine după turneu?
‎- Și să-ți lași tatăl? ‎- Mă gândesc la asta.
‎Depinde.
‎Ce faci cu școala?
‎Tata vrea să mă pregătesc de Medicină ‎în engleză
‎și să obțin o bursă de hochei.
‎Nu te-am întrebat ce vrea tatăl tău.
‎- Unde vrei să mergi? ‎- Nu știu.
‎El ar zice: „Banii mei, decizia mea.”
‎Da, dar tu ce-ți dorești?
‎Nu știu.
‎- Nu mă pricep la nimic. ‎- Nu-i adevărat.
‎Te pricepi la multe lucruri. ‎La sporturi, arte și limbi.
‎Ești o dansatoare bună.
‎Poate o să mă înscriu la Fotografie ‎la Vieux Montréal.
‎- Sună bine. ‎- Aș fi aproape de apartamentul tău.
‎Da. Am fi colege de apartament.
‎Dar, dacă obțin o bursă pe hochei,
‎aș fi tâmpită să refuz.
‎Doar dacă vrei să mergi la facultate.
‎Nu poți face multe fără o diplomă.
‎Educația deschide uși.
‎Nu vreau să fiu casieră la supermarket.
‎Nu, ar fi groaznic!
‎Cum adică?
‎Comandați?
‎Piept de pui, vă rog.
‎- Cartofi prăjiți sau salată? ‎- Salată. Sosul separat.
‎- De băut? ‎- Doar apă.
‎Aveți poutine? Mai slab?
‎Da, poutine cu bacon ‎e specialitatea noastră.
‎Perfect, asta vreau!
‎Și încă un pahar de vin.
‎- Scuze! ‎- Da?
‎Lăsați salata, vreau și eu poutine.
‎- Da! ‎- Cu o Cola, vă rog.
‎Încă te vezi cu hocheistul ăla mic?
‎Mamă…
‎Te-ai culcat cu el?
‎Vorbește mai încet!
‎- Te-ai culcat cu el! ‎- Mamă!
‎Mersi! M-am simțit bine.
‎Dacă ai nevoie de ajutor cu băieții, ‎te pot antrena.
‎Bine, pa!
‎Sunt expertă.
‎- A venit proful de engleză. ‎- Am văzut.
‎Stai așa!
‎Uite, nu te speria…
‎O duc la un neuropsiholog ‎să văd dacă are deficit de atenție.
‎De unde ți-a venit ideea?
‎Ar explica irascibilitatea, ‎situația școlară și lipsa de prieteni.
‎Asta e fiindcă i-ai umplut tot timpul.
‎Nu avem nimic de pierdut.
‎Dacă e diagnosticată, poate lua Concerta.
‎- Concerta? ‎- Da.
‎Steve Jobs, Walt Disney ‎și Mozart aveau deficit de atenție.
‎Cui îi pasă de Mozart?
‎- Înțelegi. ‎- O umpli cu pastile.
‎E mai ușor decât să stai cu ea?
‎Îți vezi fiica o dată pe lună ‎și îmi ții mie lecții?
‎Bine!
‎Pa!
‎Salut!
‎- A plecat proful? ‎- Da, am terminat.
‎Super!
‎Robbie dă o petrecere diseară.
‎Pot să merg?
‎Robbie!
‎Preferatul meu.
‎Băiatul ăla îngâmfat crede ‎că poate să joace în NHL.
‎Nu-mi pasă. Toată lumea merge.
‎Am înțeles, dar…
‎ai fost suspendată la școală.
‎Deci nu poți merge la petreceri ‎cu colegii.
‎Nu e o petrecere școlară. ‎Am dreptul să mă văd cu prietenii.
‎Da, înțeleg, dar…
‎Sunt două săptămâni.
‎Două săptămâni să studiezi pentru examene.
‎După asta, ‎poți petrece cu prietenii toată vara.
‎Concentrează-te, Rose!
‎Înțeleg.
‎Știi dacă Mathis a făcut caca azi?
‎- Ce? ‎- Sau ieri?
‎Nu știu, de ce?
‎Nu-mi place deloc.
‎Trebuie să facă regulat ‎înainte de clasa întâi. Fir-ar!
‎Săracul de el! ‎Mi-a moștenit flora intestinală.
‎Nu mănâncă, pronunță consoanele greșit ‎și uită să se cace.
‎Am primit un produs defect.
‎Doamne! Ia te uită!
‎Se spală pe dinți în baie.
‎- Cine? ‎- Copiii fratelui tău. Uite!
‎Ce hipioți! O să aibă gurile pline ‎de bacterii din fecale!
‎Ai o fixație cu fecalele.
‎Ascultă!
‎„Dezordinea din camera adolescentului ‎nu e o problemă. E forma lor de exprimare.
‎Dragi părinți, păstrați un jurnal ‎cu emoțiile voastre.”
‎Sau: „Luați-vă o zi liberă ‎să vă duceți adolescentul la muzeu.”
‎Sunt nebuni!
‎Spune-i să te scuipe în față și zi: ‎„Încă o dată, te rog!” Pe bune?
‎Nu, uite!
‎„Seara e cea mai bună ‎pentru discuții calme.
‎Urați-le noapte bună, ‎ca atunci când erau mici.”
‎Asta nu e rea.
‎„Spuneți-le că îi iubiți în fiecare zi.”
‎Dacă erai deschis la minte, ‎recunoșteai că-s sugestii bune.
‎- Avocatul nu e niciodată departe. ‎- Nu.
‎Exercițiile funcționează. Ești sexy.
‎Mersi!
‎Mami?
‎Ce e?
‎Puștiul ăsta nu e în stare să doarmă ‎sau să facă caca.
‎- Mathis, du-te în camera ta. ‎- Am avut un coșmar.
‎Nu începe cu asta.
‎Nu sunt monștri aici. Du-te în cameră!
‎Nu te mai prosti!
‎Mathis!
‎Vreau să dorm cu voi.
‎- Bine, vino aici. ‎- Nu!
‎Vino la mami!
‎ÎMI PLACE MATE!
‎Lasă ecranul! Hai la somn!
‎Rahat!
‎ROSE ‎APELEAZĂ
‎REȚEA FAMILIALĂ ‎LOCALIZEAZĂ UN DISPOZITIV
‎TELEFONUL LUI ROSE: ACASĂ
‎La naiba!
‎Nu e ușor, nu?
‎Ce faci?
‎Nu.
‎Ce faci tu?
‎Rose.
‎- Bună! ‎- Salut!
‎- Ești bine? ‎- Da, dar…
‎Sunt obosit. Fac raportul trimestrial.
‎Bine. Voiam să-ți spun ‎că vom afla despre Toronto mâine.
‎Bine.
‎Am găsit două sau trei case.
‎Martin, ești deja acasă?
‎- Salut! ‎- Salut!
‎Sophie mi-a spus că e însărcinată.
‎- Un băiețel! ‎- Felicitări!
‎Știm că e băiat
‎fiindcă Daniel a insistat să fie băiat,
‎așa că am mers la Atlanta ‎ca să selectăm sexul.
‎Felicitări!
‎Cum zice Daniel:
‎„Montreal Cananieds au nevoie ‎de un centru, așa că facem unul!”
‎Bună asta!
‎- Rose e la parter? ‎- Da.
‎Ești bine?
‎Sunt bine.
‎Ești gata de examene?
‎Nu-ți face griji, o să le iau. ‎Proful de mate vine imediat.
‎Vrei să petrecem câteva zile ‎acasă la bunicul?
‎E prințesa Venus!
‎Mathis! Dă-i mamii bagheta magică!
‎Scuze, Sophie! Stai puțin.
‎Doar noi doi, fără Mathis și Marie-Soleil.
‎Bine.
‎- Da! ‎- Nu!
‎- Îmi plăcea aia! ‎- Asta e bună.
‎Nu!
‎Tată!
‎Doamne!
‎- Nu! ‎- Tată, te rog!
‎Cum te schimonosești când cânți!
‎- Mă schimonosesc? ‎- Faci așa.
‎- Jur. ‎- Nu înțelegi talentul.
‎Salut!
‎- Salut, tată! ‎- Salut!
‎Uite-l, direct de pe stâncă!
‎A aterizat fix pe boașe. ‎Credea că și-a spart unul.
‎Tată, tu și unchiul Stéphane erați nebuni!
‎Tată, nu-i arăta asta.
‎Am uitat cât de aventurieri erați.
‎N-am făcut asta niciodată împreună.
‎E ca trambulina de la piscină. ‎Nu mai fac asta.
‎Când ai devenit laș?
‎Când ai copii, încep să te sperie multe.
‎I-o dau lui Éric?
‎Sunt bârfe de birou. Nu e confirmat.
‎Nu pot să cred că i-o dau boului ăluia!
‎S-ar putea să nu fie adevărat. ‎Se mai întâmplă.
‎- Trebuie să închid. ‎- Te țin la curent.
‎- Pa! ‎- ‎Pa!
‎Ai prins semnal?
‎Am venit aici cu cafeaua și a mers.
‎Am o liniuță.
‎Salut!
‎Mergem la pescuit?
‎- Mușcă aici? ‎- Habar n-am! Nu suport pescuitul!
‎De ce ai cumpărat alea?
‎Le plac mult moșilor, ‎așa că mi-am luat și eu!
‎Dar e al naibii de plictisitor!
‎Deci… cum rămâne cu stânca?
‎Ce?
‎Mergem să sărim?
‎Nu merg acolo.
‎De ce?
‎Nu vreau să sar. Iar apa e înghețată.
‎Tati e un fricos mic?
‎Încetează, Rose!
‎Bine. Ți-e frică, nu?
‎Tati e speriat.
‎Bine.
‎Ia-ți costumul de baie.
‎S-A CONFIRMAT. ÉRIC A PRIMIT SLUJBA. ‎ÎMI PARE RĂU
‎Tată.
‎Am zis fără telefon.
‎E important.
‎ISABELLE (BIROU) ‎VREAU SĂ VORBIM.
‎Mereu e important.
‎Ai grijă!
‎O să ne răsturnăm. Mută-ți greutatea.
‎Eu sunt aici, tu stai la stânga!
‎Bine, scuze!
‎Dacă ești morocănos, scot și eu telefonul.
‎Nu. Tu vâslește.
‎- Asta fac. ‎- Fă-o mai tare.
‎Nu ești niciodată mulțumit.
‎Da! Cine a vrut să meargă pe stânci?
‎Tu ai vrut, deci vâslește.
‎Asta fac.
‎Serios, să ne întoarcem.
‎Bine. Renunță, nu e mare brânză.
‎Te pricepi la asta. Cui îi pasă? ‎Doar renunță.
‎Scutește-mă!
‎Într-o zi, îmi vei mulțumi.
‎N-am cerut nimic.
‎Cine a vrut la școala privată?
‎Meditații, cursuri de dans, hochei?
‎Nu tu, fiindcă tu nu ceri nimic.
‎Oprește-te sau înot înapoi.
‎Sigur!
‎Te avertizez.
‎Haide!
‎Grozav! Foarte deștept.
‎În apă, fără vestă de salvare.
‎Dovedești cât de curajoasă ești?
‎În curând o să mă rogi ‎să te ajut să te întorci?
‎Și eu sunt în apă!
‎Dacă renunți, te îneci.
‎- Ne înecăm amândoi. ‎- Nu!
‎Mă înec doar eu, nu amândoi.
‎E viața mea, nu a noastră!
‎Mă stresezi!
‎Simt că nu fac nimic corect.
‎Mă faci să mă simt ca o ratată.
‎Nu poți fi învingătoare ‎dacă îți spui că ești ratată!
‎Așa vorbesc ratații.
‎Lasă-mă în pace!
‎Crezi că ești învingător?
‎Ai primit promovarea?
‎Nu.
‎Ești un ratat. Un om de mâna a doua,
‎ca mine, fiica unui ratat!
‎Dar măcar eu recunosc!
‎- Asta e tot? ‎- Da.
‎Bună ziua, dle Dubois! Ce mai faceți?
‎Rosy se întoarce în curând?
‎Nu.
‎Fără engleză azi.
‎Scuze?
‎Du-te acasă, Jean-François.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Bine, atunci. Pa!
‎#FAMILIE MINUNATĂ #TATI
‎#FAMILIE MINUNATĂ #COPII
‎- Ți-e dor de ea. ‎- Le va prinde bine un timp împreună.
‎Am noroc că te am pe tine. ‎Facem echipă bună.
‎O echipă?
‎Ce echipă?
‎Ei bine, tu, eu…
‎- Familia noastră. ‎- Adică echipa ta.
‎Așa cred.
‎Da, e adevărat că sunt în echipa ta.
‎Dar tu nu ești în a mea.
‎Ești obosită?
‎Cât de superior poți fi!
‎Habar n-ai…
‎câtă presiune e pe mine ca mamă.
‎Grădinița, rufele, ‎dacă mănâncă destule legume,
‎dacă are dinții drepți, ‎dacă i se retrage prepuțul.
‎Cât timp sunt o iubită ‎și o amantă pasională
‎care face sport și e la regim ‎ca să fie sexy.
‎Da, uneori mă simt obosită.
‎Te pot ajuta cumva?
‎Poate nu mai oferi soluții și ascultă-mă?
‎Acum ascult.
‎De ce-mi petrec zilele ‎citind despre dezvoltarea copiilor?
‎Fiindcă tu nu o faci.
‎- Nu e… ‎- Par nebună.
‎Dar compensez indiferența ta
‎citind articole, reviste ‎și cărți de 1.000 de pagini,
‎ca ‎Bebelușul și baia,
‎care-mi amintesc mereu ‎cum îl distrug pe fiul nostru.
‎Dar ție nu-ți pasă. Nici măcar un pic.
‎Nu e primul meu copil, sunt mai relaxat.
‎E primul și singurul pentru mine. ‎Și așa va rămâne, nu?
‎Când lucram, aveam o echipă.
‎Alți oameni să mă ajute.
‎Dar, ca mamă, ‎dacă o dau în bară… s-a terminat.
‎Am mai discutat despre asta.
‎Știu că ne-am înțeles.
‎Dar înțelegerea aia a picat.
‎Am nevoie de ajutor, Martin.
‎Mă simt pierdută.
‎Nu mai știu cine sunt. Sau ce valoare am.
‎Ca mamă, ca femeie.
‎- Lasă-mă să vorbesc! ‎- O să-l trezești.
‎N-o să-l pui tu înapoi la culcare!
‎Am epuizare parentală.
‎Nu-l mai suport pe mucos!
‎De ce nu mi-ai spus înainte?
‎Nu vreau să te dezamăgesc.
‎O înțeleg pe Rose.
‎Toți din viața ta încercăm ‎să fim perfecți.
‎Să facem ce trebuie…
‎ca să fii mândru de noi.
‎Să fim în echipa ta.
‎Ce bine arăți! Ți-am zis eu!
‎Îmi place să te văd zâmbind.
‎Mulțumesc.
‎- Vezi cum se holbează băieții? ‎- Poate.
‎Te măsurau din priviri.
‎Să fiu mândră sau să-i iau la palme?
‎Fetița mea!
‎Nu pot să cred că ești deja femeie!
‎Spune-i asta tatei!
‎Am aproape 17 ani ‎și mă tratează ca la opt ani.
‎Uită de tatăl tău.
‎Ce se întâmplă cu mama rămâne cu mama.
‎Uite cine e aici!
‎Salut, chipeșule!
‎- Ce mai faci? ‎- Bine, și tu?
‎- El e Robin. ‎- Salut!
‎- Caroline. ‎- Încântat.
‎- Eu sunt Robin. ‎- Rose.
‎- De unde ai venit? ‎- Din Paris.
‎Preferata mea!
‎- Eu plec. ‎- Încă cinci minute.
‎Rămâi aici, îmi chem un Uber.
‎- Iei un Uber? ‎- Da.
‎Stau aici câteva săptămâni.
‎- Mă suni? ‎- Sigur!
‎Rămâi cu el. Mă duc la culcare.
‎Stai puțin!
‎- Ai băut. Vin sus. ‎- N-am nimic.
‎Mă duc să mă odihnesc. ‎M-au epuizat examenele.
‎Sigur vei fi bine?
‎Sigur.
‎Te iubesc. Știi cât de mult?
‎Te iubesc.
‎Atât de mult!
‎Bine.
‎Pa!
‎Ieșim la prânz mâine!
‎Bine.
‎SALUT! CE MAI
‎REZULTATE: SEMESTRUL DE IARNĂ
‎MATEMATICĂ: 56. PICAT.
‎Bună!
‎Salut!
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎- Te pot ajuta? ‎- Speram să ieși la o cafea cu Pierre-Luc
‎și să o luați de la capăt.
‎I-a fost greu. Dar a fost diagnosticat ‎cu deficit de atenție și e mai bine acum.
‎Are mult potențial.
‎Uneori mă întreb…
‎dacă tot repetându-le copiilor ‎că sunt deștepți, ageri, fantastici…
‎nu ne convingem de fapt pe noi înșine ‎că suntem deosebiți.
‎Fred, băiatul tău… e mediocru.
‎Nu e prost. Nu e rău.
‎E doar mediocru.
‎Va fi un angajat mediocru ‎cu o carieră mediocră.
‎Și e în regulă.
‎Îmi pare rău.
‎- Nu sunt de acord. ‎- Auzi…
‎Orice ar face Pierre-Luc e decizia lui.
‎Nu se reflectă asupra ta ca părinte.
‎Bună!
‎Iubito?
‎Rose?
‎Rose!
‎Răspunde!
‎Ce ai făcut?
‎Răspunde-mi, te rog! Ce ai făcut?
‎Ajutor! Cineva! Vă rog!
‎Alo?
‎Sunt eu.
‎Ce e?
‎E Rose.
‎Ce a făcut?
‎Mi-a luat pastilele.
‎Îmi pare rău.
‎Mie îmi pare rău.
‎- Țineți scorul la sport? ‎- Da, de ce?
‎Înfrângerea provoacă frustrări.
‎Umilește copiii.
‎De ce nu poate purta plete?
‎Cățelul e jucărie de tranziție.
‎- Vaccinurile sunt obligatorii? ‎- Îmbolnăvesc copiii.
‎- Sunt doar pentru profit. ‎- Și rujeola?
‎Vaccinurile ucid.
‎În Australia, sunt obligatorii.
‎Atunci trimite-ți copilul în Australia.
‎- Pardon? ‎- Vă rog!
‎Vorbeai cu mine?
‎E-n regulă.