Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- עשיתי כמיטב יכולתי.‬ ‫אני לא חושב שעשיתי עבודה גרועה‬‫.‬‫ -‬
‫- דייגו ארמנדו מראדונה -‬
‫- שחקן הכדורגל הטוב בכל הזמנים -‬
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫היי, פטריציה.‬
‫זו אני.‬
‫מי אתה?‬
‫מה זאת אומרת‬‫?‬
‫אני סן ג'נרו.‬
‫איך אתה מכיר אותי?‬
‫אמרתי לך, אני סן ג'נרו.‬
‫את מחכה לקו 412, נכון?‬
‫הוא לא יגיע, גם אם תחכי שעות.‬
‫את רוצה טרמפ?‬
‫אני ולואיג'ינו סרה‬ ‫נוכל לקחת אותך הביתה, אם תרצי.‬
‫נעים מאוד, לואיג'ינו סרה.‬
‫לא, תודה. אסע באוטובוס.‬
‫את לא יכולה להביא ילדים לעולם, נכון?‬
‫היכנסי.‬
‫בדרך, אספר לך איך תוכלי להביא ילד עם בעלך…‬
‫פרנקו‬‫?‬
‫קדימה, לואיג'י.‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫אנחנו עוצרים בבית שלי,‬ ‫כדי שאוכל להסביר לך טוב יותר.‬
‫אלוהים!‬
‫הנזיר הקטן!‬
‫כן, זה הוא. הנזיר הקטן.‬
‫בוא הנה, נזיר קטן.‬
‫עכשיו, פטריציה,‬
‫התכופפי ונשקי את ראש הנזיר הקטן.‬
‫בשביל המזל.‬
‫זהו!‬
‫עכשיו תוכלי להביא כמה ילדים שתרצי…‬
‫פטריציה היפה שלי.‬
‫עכשיו עשר בערב. איפה היית?‬
‫רגע… לא.‬
‫אתה לא תאמין, אבל האוטובוס איחר בשעתיים.‬
‫שוב עשית את זה.‬
‫שוב עשית את זה? זונה!‬
‫בואי הנה!‬
‫אני אשבור לך את הראש! זונה!‬ ‫-זבל!‬
‫בואי הנה!‬
‫נעלת את הדלת? בואי, לא אפגע בך.‬
‫לא אפגע בך!‬
‫תפתחי! פתחי את הדלת! זונה!‬
‫מרי, מהר! פרנקו רוצה להרוג אותי.‬
‫אל תיסע מהר, מתוק שלי.‬ ‫-אל תדאגי, אימא!‬
‫אני נופל!‬
‫מה קרה?‬
‫הזונה שוב עשתה את זה.‬
‫היא שוב הזדיינה תמורת כסף!‬
‫זה לא נכון! פגשתי את סן ג'נרו.‬
‫הוא לקח אותי לנזיר הקטן,‬ ‫הוא זה שנתן לי את הכסף.‬
‫הוא אמר לי שעכשיו אוכל להיכנס להיריון.‬
‫בגלל זה איחרתי.‬
‫חתיכת חרא! עשיתי את זה בשבילך!‬
‫סבה, ראית שאחותי מדממת מהאף?‬
‫תביא‬‫ לה‬‫ ממחטה.‬
‫תפסיק גם אתה.‬
‫מרי, אני נשבעת באלוהים,‬‫ ‬‫זה היה הנזיר הקטן.‬
‫פטריציה, תפסיקי, בבקשה.‬
‫זונה!‬
‫אני אדבר איתו.‬
‫זונה!‬
‫פרנקו, אתה מוכרח להפסיק.‬
‫היא זונה.‬
‫היא לא זונה. היא חולה,‬ ‫אפילו הפסיכיאטר אמר את זה.‬
‫היא השתגעה בגלל שאין לה ילדים.‬
‫היא מדוכאת.‬ ‫-היא זונה.‬
‫אבל דוד…‬
‫אולי היא באמת פגשה את הנזיר הקטן?‬
‫אם תמשיך לדבר שטויות, תסולק מבית הספר.‬
‫הברונית כל כך משעממת.‬
‫אימא, ראית פעם את הבית של הברונית?‬
‫בטח, כשבעלה היה בחיים, ביקרתי שם הרבה.‬
‫אבל אחרי שהוא מת,‬‫ ‬‫היא הפסיקה לקבל אורחים.‬
‫איך נראה הבית שלה?‬ ‫-מוזר.‬
‫ובעלה?‬
‫מר אטיליו, איש טוב, גינקולוג מפורסם.‬
‫היא התייחסה אליו כמו אל סמרטוט.‬
‫היא נתנה לו לצאת רק ל-20 דקות בימי שבת.‬
‫היא הייתה ממלאת את טופס ההימורים‬ ‫והוא היה הולך לשלוח אותו.‬
‫פבייה, תעיר את אחיך,‬ ‫הוא צריך ללכת לאוניברסיטה.‬
‫מרקינו, קום, לך לאוניברסיטה.‬
‫דניאלה, צאי.‬ ‫-לא.‬
‫צאי, אני צריך ללכת לעבודה‬
‫ופבייטו צריך ללכת לבית הספר.‬ ‫-לא!‬
‫אחיך התעורר?‬ ‫-לא, הוא חזר רק בארבע.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-גוזרת ציפורניים.‬
‫את לא יכולה לגזור אותן בחדר שלך?‬ ‫-לא.‬
‫מאיפה קיבלת את השחצנות הזו?‬ ‫-ממך!‬
‫אבא, אתה חושב שמראדונה יבוא?‬ ‫אתמול אמרו שכן.‬
‫אין סיכוי שהוא יעזוב את ברצלונה‬ ‫ויבוא לחור הזה.‬
‫הוא לא יבוא!‬
‫ראית? אחותך לומדת דברים אפילו בשירותים.‬
‫שמעתי שאת בונה טירה ברוקארסו.‬
‫טירה! אולי דירת שני חדרים.‬
‫עם חצר! את מרוויחה טוב.‬
‫בעלי המנוח רצה בית בהרים.‬
‫אמרתי לו שהוא יגמור בפח אשפה,‬ ‫אם יעשה שטות כזו.‬
‫האנושות נוראה, לא סיפרו לך?‬
‫לא, אף אחד לא סיפר לי כלום.‬
‫פגשת את החבר של גיסתך?‬
‫ניפגש ביום ראשון באג'רולה.‬ ‫-אג'רולה זה חור עלוב.‬
‫יש שם אוויר צח.‬ ‫-בכל החורים יש אוויר צח.‬
‫היי… זו הברונית פוקאלה?‬
‫היא נראית ממש כמו יוחנן פאולוס השני.‬ ‫-נכון, אתה צודק.‬
‫אבל האפיפיור יותר סקסי.‬
‫תן לי לראות.‬ ‫אתה נראה טוב, אני אוהבת את זה.‬‫ להתראות.‬
‫להתראות, מותק.‬
‫השכנה שלך הלכה לחתונה ההיא ביום שבת.‬
‫איך היה?‬
‫לפי מה שהיא סיפרה,‬ ‫החתונה דמתה לזו של צ'ארלס ודיאנה.‬
‫"מדהימה, מלאת קסם, אלגנטית, שובת לב".‬
‫נחמד!‬ ‫-נחמד? תארי לעצמך. "מבחיל", זאת המילה.‬
‫תארי לעצמך, חתונה באי פרוצ'ידה.‬
‫מילא בקאפרי, אבל בפרוצ'ידה…‬
‫אני לא מאמינה לה,‬ ‫אבל היא טוענת שפרנקו זפירלי היה שם.‬
‫הוא נישק את ידה ואמר, "איזו אישה יפהפייה!"‬
‫למה את לא מאמינה לה, הברונית?‬
‫לזפירלי יש נטייה אחרת.‬
‫הוא היה מנשק את ידה של גרציאלה הנוראה הזו?‬
‫את ממש סולדת ממנה.‬ ‫-היא שחצנית, כמו כל המשפחה שלה.‬
‫רק בגלל שהם מצפון איטליה.‬
‫הטיפשים האלה חושבים שהם אוסטרו-הונגרים!‬
‫אנחנו ‬‫מ‬‫ממלכת נאפולי!‬
‫אל תצחקי עליי, מרי.‬
‫אלוהים! רק רגע.‬
‫מה היא עושה?‬
‫קדימה.‬
‫שטויות של אוהבים!‬
‫גם בעלי אהב את זה, אבל חרזתי לו,‬
‫"אטילוצ'ו, שמע את מה שאני אומרת,‬ ‫אני כאן המפקדת".‬
‫משעמם לי, אני הולכת.‬ ‫-שאביא לך ארוחת צ‬‫ו‬‫הריים?‬
‫תודה, תשאירי לי אותה ליד הדלת‬ ‫ותנקשי עם המטאטא חמש פעמים.‬
‫להתראות.‬
‫אתה צריך להתוודות?‬
‫אנטו, אתה רואה אותם?‬
‫עוד לא, דוד.‬
‫עוף, דייגיטו…‬
‫חתיכת חרא.‬ ‫-עוף, קדימה…‬
‫מספיק!‬ ‫-חתיכת חרא.‬
‫תעביר לי את האפרסקים ביין?‬
‫אני מעדיף את האפרסקים על היין.‬ ‫-תראה כמה אימא שלך מעצבנת את גברת ג'נטילה.‬
‫היא אוהבת לגרום לה לקלל.‬
‫כולם יודעים,‬ ‫גברת ג'נטילה היא המרשעת של נאפולי.‬
‫ומי זכ‬‫ת‬‫ה בה כחמות? אני.‬
‫קר לה?‬ ‫-לא, היא רק משוויצה במעיל הפרווה שלה.‬
‫גברת ג'נטילה, את מטפטפת על עצמך.‬ ‫-לכי להזדיין!‬
‫למה שלא תצטרפי אלינו?‬
‫כי כולכם זבלים!‬
‫גברת ג'נטילה, היא ממש נופת צופים!‬
‫בדרכה הפואטית,‬
‫היא אומרת שהיא מכבדת את כולנו מאוד.‬
‫למה דניאלה לא באה?‬
‫היא הייתה ב‬‫שירותים‬‫. חיכינו לה שעתיים.‬ ‫-‬‫דודה‬‫!‬
‫תוכלי לעשות להטוטים עם התפוזים?‬ ‫-בטח, מותק!‬
‫דודה מריה!‬
‫קדימה, מריה!‬
‫היא אף פעם לא עוצרת.‬
‫איך היא עשתה את זה?‬
‫אשתו של דוד אלפרדו כאן.‬
‫אוסטרה!‬ ‫-המדענית הגיעה!‬
‫אולי תפסיק להיות אידיוט?‬
‫אוסטרה, תתעלמי ממנו.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-יש לי בעיות בטחול.‬
‫יצאת לריצה?‬
‫בחיים לא רצתי.‬ ‫-אוסטרה,‬
‫על מה את עובדת במעבדה המסתורית שלך?‬
‫אתם לא תאמינו,‬
‫אבל הצוות שלי ואני נמצא בקרוב תרופה לסרטן.‬
‫ננה, אפילו לא טעמת את הפלפלים.‬ ‫-ברור שלא, אני ב"שומרי משמל".‬
‫מה זה?‬
‫היא מתכוונת ל"שומרי משקל".‬
‫היא הורידה כמעט ארבעה קילו.‬
‫אם תורידי עוד 60 קילו,‬‫ ‬‫תשקלי כמו פבארוטי!‬
‫תשתקי כבר.‬
‫אל תקשיבי לה.‬
‫ריקרדינו, אתה רואה אותם?‬
‫עוד לא, דוד.‬
‫אנטו, אתה רואה משהו?‬ ‫-שום דבר.‬
‫מישהו מכם ראה את החבר של אחותנו?‬
‫לואיסלה אומרת שהוא נאה.‬
‫אני בספק.‬
‫אחותנו תמיד הייתה מכוערת וטיפשה.‬
‫בבקשה, אפילו אם לא תחבבו אותו,‬ ‫אל תעשו שטויות.‬
‫לואיסלה בת 42.‬ ‫מי יודע איך היא מצאה את האידיוט הזה.‬
‫"הכוכבים מלטפים את הבנות עוד ועוד!"‬ ‫כמו שאמר המשורר הדגול.‬
‫אלברטינו, ראית? יש לו השכלה קלאסית.‬
‫את נראית נהדר, אימא.‬ ‫-לך תזדיין.‬
‫הגעתי. התגעגעתם אליי?‬
‫מאוד!‬
‫אוסטרה, מצאת תרופה לג'פינו?‬
‫לג'פינו אין תקווה.‬
‫איך האבטיח?‬ ‫קיבלתי אותו מהחבר שלי, הווטרינר.‬
‫אבל תגידו את האמת.‬ ‫-הוא טעים.‬
‫כמה ג'פינו דפוק?‬ ‫-מאוד. אתה יודע מה הוא עושה?‬
‫הוא מעלים עין מתוצאות בדיקות וטרינריות.‬
‫בתמורה, הוא מקבל אבטיחים ושמפניה.‬
‫ואפילו פרווה בשביל אימא שלו.‬ ‫-בהחלט!‬
‫במוקדם או במאוחר, הוא ישב בכלא.‬
‫ריקרדינו, אתה רואה אותם?‬ ‫-לא.‬
‫אנטו?‬ ‫-עוד לא.‬
‫סילבנה, את מכירה את החבר החדש של לואיסלה?‬ ‫-אני יודעת רק שקוראים לו אלדו.‬
‫את יודעת במה הוא עובד?‬ ‫-לא.‬
‫את משקרת, את יודעת!‬
‫מרקינו, היא יודעת.‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫מרקינו, איך מתקדמת קריירת המשחק שלך?‬ ‫-אל תדבר על זה.‬
‫יש לו אודישן עם פליני.‬
‫זה לא אודישן, פליני רק מחפש ניצבים.‬
‫הוא מחפש 4,000 איש.‬ ‫-זה עדיין אודישן.‬
‫אנטו?‬ ‫-עדיין "מדבר הטטרים".‬
‫גם לאנטוניו יש השכלה קלאסית?‬
‫אימא!‬
‫אימא, את רוצה אבטיח קר?‬ ‫-תתחפף, תפסיק לזיין לי את השכל.‬
‫תפסיק לצחוק, אידיוט.‬
‫לדעתי, פלה ודי סטפנו טובים יותר ממראדונה.‬
‫מתי כולכם הפכתם לאכזבות כאלה?‬
‫למה אתם כל כך חסרי ביטחון?‬
‫תמשיכו לאכול ולשתות,‬ ‫זה כל מה שאתם יודעים לעשות.‬
‫לחבר שלי יש בר בטורינו‬ ‫והוא אמר שאניילי הגיע לסיכום עם מראדונה.‬
‫אלברטינו,‬‫ ‬‫אל תדבר ככה ליד אלפרדו.‬ ‫-אני לא מאמין לזה.‬
‫אניילי שותה שם קפה בכל בוקר, והוא סיפר לו.‬
‫כן, אניילי שותה קפה בבר של החבר שלך!‬
‫שטויות!‬
‫אתה באמת חושב שמראדונה ישחק בנאפולי?‬
‫זה קשקוש שנועד למכור עיתונים.‬
‫פרלינו הוא בעלים קמצן. אני מכיר אותו,‬ ‫הוא מגיע לבנק לעיתים קרובות.‬
‫פבייה, אם מראדונה לא ישחק בנאפולי,‬
‫אני אתאבד.‬
‫הבנת את מה שאמרתי?‬
‫אני אתאבד.‬
‫תראו!‬
‫הם הגיעו!‬ ‫-הוא נכה!‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הוא לא נכה, הוא סתם נפצע.‬ ‫-תן לי את המשקפת.‬
‫הוא גיבור מלחמה?‬
‫יש לו רגל דפוקה.‬ ‫-מה הוא אמר?‬
‫הוא ממש מכוער.‬ ‫-הוא נראה ‬‫זוועה!‬
‫הוא מכוער בטירוף!‬
‫בטירוף!‬
‫נעים מאוד.‬
‫שמי אלדו קבאלו,‬‫ ‬‫קצין משטרת ונציה בדימוס,‬
‫קונדיטור חובב,‬
‫וארוסה הרשמי של גיסתך, לואיסלה סקיזה.‬
‫כוונותיי רציניות מאוד.‬
‫גם אתה?‬
‫למה כולכם כל כך מאכזבים?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫-תתעלם ממנו.‬
‫הדוד שלנו הוא עורך דין.‬
‫הוא נעשה ציני‬ ‫אחרי שהפסיד ב-18 תביעות ברציפות.‬
‫נעים מאוד, שמי אלדו קבאלו,‬
‫קצין משטרת ונציה בדימוס, קונדיטור חובב,‬
‫וארוסה הרשמי של אחותך, לואיסלה סקיזה.‬
‫כוונותיי רציניות מאוד.‬ ‫-א‬‫י‬‫לו כוונות?‬
‫אני רוצה להתחתן איתה‬ ‫ולהפוך אותה למאושרת לנצח.‬
‫נכוון לחג המולד, אתה בן 80!‬
‫סבריו!‬ ‫-הוא תמיד מתבדח.‬
‫אני בן 70. אני לא שותה ולא מעשן.‬
‫אני מתעמל בכל בוקר.‬
‫אני עדיין צעיר ונמרץ.‬ ‫-צעיר ונאה!‬
‫כדאי שנציג את אלדו בפני גברת ג'נטילה.‬
‫לא, בבקשה!‬
‫במקום זאת, כחגיגת אירוסין,‬
‫מה דעתכם שנקפוץ לשחות מהיאכטה החדשה שלי?‬
‫דוד אלפרדו, אתה תבוא?‬ ‫-ג'פינו, הים…‬
‫הוא מאכזב.‬ ‫-הוא לא יודע לשחות.‬
‫גברת ג'נטילה, תבואי איתנו?‬ ‫-לכי למצוץ נקניקייה!‬
‫מה היא אמרה על נקניקיות?‬
‫אימא רוצה להציע לך חטיף.‬
‫אז נלך.‬ ‫-קדימה!‬
‫קדימה, נלך.‬ ‫-בואו.‬
‫אז…‬
‫לכבוד אדוארדו האהוב שלנו, שהתגורר כאן,‬
‫אדקלם עבורך, מריה היקרה,‬ ‫את "לו רק הייתי יכול לספר לך".‬
‫מ‬‫ניחים ‬‫מסננת צפופה מאוד מעל הקערה…‬ ‫-"לו רק יכולתי לספר לך את אשר על ליבי…"‬
‫…ו‬‫מוסיפים ‬‫את הקמח ואת עמילן התירס.‬
‫ואז‬‫ ‬‫מ‬‫נפים‬‫!‬
‫זה הסוד שהעולם שכח.‬
‫"ארצה להיות איתך לעד".‬
‫עלייך לנפות היטב, יקירתי.‬
‫סליחה, קצת חם לי. אכפת לך שאטבול לרגע?‬
‫כמובן, אהובתי.‬
‫היא צוללת!‬
‫הלווייתן שקע.‬
‫ההשכלה הקלאסית שלך הורסת אותך.‬
‫זהירות, צונאמי!‬
‫אז, גברת פטריציה,‬
‫הסברתי‬‫ ללואיסלה איך ‬‫מכינים‬‫ עוגת ספוג.‬
‫זה לא מתכון קל, כמובן.‬
‫כפי שאמרתי, ל‬‫א מכירים בחשיבות הניפוי.‬
‫תראה לי את המכשיר המדבר שלך?‬
‫בהחלט.‬
‫היא משוגעת.‬
‫זונה משוגעת.‬
‫אלוהים!‬
‫הם לא יתפסו אותנו!‬
‫הם רודפים אחרי מבריחי סיגריות‬
‫והם לא יעצרו עד שהם יזרקו את כל הסחורה.‬
‫השוטרים לא יוכלו לגעת בהם אחר כך.‬
‫תמשיך, אל תעצור!‬
‫הוא יודע לשוט!‬
‫פבייטו, תביא לי מגבת?‬
‫כמה גדלת, פבייה.‬
‫מה הוא אומר?‬
‫שהם צריכים לקנות סוללות.‬
‫אל תסתכל עליי.‬
‫אין מה לראות.‬
‫דיברתי עם ננלה.‬
‫שמעתי רכילות עסיסית.‬
‫מה עכשיו?‬ ‫-עסיסית ביותר!‬
‫כמו מה?‬
‫אלדו נתן ללואיסלה גרביונים ב‬‫צבע ורוד לוהט‬‫.‬
‫אל תגרמי לי להקיא!‬
‫תסתכלי על הבית.‬
‫איפה דניאל‬‫ה‬‫?‬ ‫-איפה, לדעתך? ב‬‫שירותים‬‫.‬
‫כאן נתקין את האח.‬
‫אח?‬
‫תמיד רציתי בית עם אח.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫אתה חושב שדייגו יגיע?‬
‫הוא לא יגיע.‬ ‫-לדעתי הוא יגיע.‬
‫אז…‬
‫נכון שדודה פטריציה הייתה שווה היום?‬
‫ערומה לגמרי.‬
‫מ‬‫אחת עד מאה?‬
‫מיליארד.‬
‫אם היית צריך לבחור…‬
‫בין הצטרפות של מראדונה לנאפולי,‬ ‫לבין זיון עם דודה פטריציה…‬
‫במה היית בוחר?‬
‫מראדונה.‬
‫את מוכשרת מאוד.‬
‫מה אתה רוצה? תתחפף.‬
‫הבאה בתור, לוציאה…‬
‫נו, איך היה?‬
‫סימונה…‬ ‫-נורא.‬
‫הוא אמר שיש לי פרצוף קונבנציונלי,‬ ‫וכששאלתי מה זאת אומרת,‬
‫הוא אמר, "אתה נראה כמו מלצר מאנאקפרי".‬
‫מרקינו, מה הוא אמר?‬
‫הוא אמר שיש לי פרצוף קונבנציונלי…‬
‫סטפניה.‬
‫אנטונלינה‬‫.‬
‫אנייסה, לואיסה, ג'וזי.‬
‫אליזבתה… היא אף פעם לא נמצאת.‬
‫לא היא, מצד שמאל.‬
‫קמיל, סלינה,‬
‫אליאונור, פלורנס.‬
‫פטרה… לא זו, השופעת!‬
‫ג'לטרוד, אינגה…‬
‫פאני… כמה יפה!‬
‫אולימפיה.‬
‫רוזה.‬
‫אלוהים!‬
‫סופיה, מרגו.‬
‫אודיל.‬
‫דולורס.‬
‫אזמרלדה.‬
‫מה עוד פליני אמר?‬ ‫-כלום.‬
‫ואז, עיתונאי אחד התקשר.‬
‫פליני אמר לו, "הקולנוע לא שווה כלום.‬
‫אבל הוא מסיח את הדעת".‬
‫העיתונאי בטח שאל אותו,‬
‫"מסיח את הדעת ממה?"‬
‫ופליני אמר, "מהמציאות.‬
‫המציאות מחורבנת".‬
‫זה כל מה שהוא אמר?‬
‫זה לא מספיק?‬
‫זה הוא!‬
‫אבא, תקשיב לי, אני נשבע.‬
‫אתה אוהב את הציור הזה?‬ ‫זו ליתוגרפיה של גוטוזו, הוא אחד משלנו.‬
‫אני נשבע שזה היה מראדונה, שאל את מרקינו.‬
‫שטויות! תקרא‬‫,‬‫ "מראדונה לא יהיה בנאפולי".‬
‫איך היה באודישן?‬ ‫-אל תשאל.‬
‫האודישן! שכחתי מזה.‬
‫תגיד לו שזה היה מראדונה.‬ ‫-הוא נראה דומה לו.‬
‫איזה סרט לקחת?‬ ‫-"היו זמנים באמריקה".‬
‫זה הסרט עם דה נירו? נצפה בו אחר כך.‬
‫גברת פיקלר? ערב טוב.‬
‫מדברת העוזרת של המאסטרו זפירלי.‬
‫המאסטרו סיפר לי שנפגשתם בחתונה, כן…‬
‫הוא התרשם מפנייך הקורנות ומלאות החיים.‬
‫כך הוא תיאר אותן.‬
‫המאסטרו עובד על סרט חדש אודות קאלאס.‬
‫הוא מחפש שחקנית ראשית ורוצה לפגוש אותך.‬
‫תוכלי להגיע לרומא?‬
‫"טלנייט", סוכנות ההימורים המוכרת…‬ ‫-יש לי שתי הערות. אבל לפני כן…‬
‫אולי נקנה טלוויזיה עם שלט כמו שיש לכולם?‬
‫אל תדבר שטויות, אני קומוניסט.‬
‫הלכת לשירותים?‬ ‫-דניאלה שם.‬
‫מריה!‬ ‫-גרציאלה!‬
‫חברים!‬
‫חדשות נפלאות!‬
‫שלום.‬
‫העוזרת של זפירלי התקשרה לגרציאלה.‬
‫הוא רוצה שהיא תככב בסרט הבא שלו.‬
‫לא!‬
‫כל הכבוד, גרציאלה!‬
‫יפה מאוד!‬
‫מזל טוב!‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-חדשות נפלאות!‬
‫גרציאלה תככב בסרט הבא של זפירלי.‬
‫היא תגלם את קאלאס!‬ ‫-איך ידעת שזו קאלאס?‬
‫קראתי ב"ג'נטה".‬
‫גרציאלה, תתכונני לאוסקר!‬
‫אל תשכחי אותנו כשתגיעי להוליווד.‬
‫לעולם לא אשכח אותך, מריה.‬
‫אמרת את זה כל כך יפה.‬
‫בואו נחזור הביתה מייד! אולי זפירלי יתקשר?‬
‫שמעתי את הטלפון מצלצל! קדימה!‬
‫נחגוג ביום שבת!‬
‫קבענו לשבת!‬
‫לא אלך להקרנת הבכורה, זה כל כך נדוש.‬
‫משעמם לי, אני הולכת.‬
‫להתראות, הברונית!‬
‫איזה סיפור נהדר.‬
‫נהדר, לא?‬
‫אולי תפסיקי עם המתיחות שלך?‬
‫את תהרגי אותה.‬
‫היא לא תדע שזו אני.‬
‫היא תדע, בגלל שאת תספרי לה.‬
‫אנחנו קומוניסטים.‬
‫אנחנו ישרים מיסודנו.‬
‫לא אלך לשם לבד.‬
‫אתם, הנאפוליטנים!‬
‫אנשים אומרים שאתם נחמדים. זה לא נכון!‬
‫אתם רעים! זה מה שאתם!‬
‫מריה.‬
‫אני לא רוצה לראות אותך לעולם.‬
‫ואתה, אל תעז לאכול את הקנודלים האלה.‬
‫אל תזוז.‬
‫הלו?‬
‫בעלך דיבר איתך?‬
‫מה את רוצה, כלבה?‬
‫הוא עדיין לא דיבר איתך?‬
‫אז תגידי לו שיעשה את זה.‬
‫תעזוב את הזונה הזו מייד!‬
‫הבטחת לי שלא תיפגשו יותר!‬
‫על מי היא מדברת?‬ ‫-ממזר!‬
‫גברת וילה, העמיתה של אבא. הם יחד כבר שנים.‬
‫אני לא יכול, את יודעת שזה מורכב!‬
‫דניאלה! צאי משם!‬
‫לא, צא אתה!‬
‫נחזור לישון.‬
‫פבי!‬
‫אל תחשוב על זה, פבי.‬
‫תחשוב על דודה פטריציה.‬
‫תחשוב על מראדונה.‬
‫פבי, מה לעזאזל…‬
‫אני לא יכול להפסיק.‬
‫הלו?‬
‫תעביר לי את הזונה הזו!‬
‫טוב. ביי.‬
‫זה היה פיליפו אנזלונה.‬
‫הוא עובד איתי.‬
‫הוא עבד עד מאוחר בבנק וטיפל בדוחות.‬
‫הוא רצה לספר לי מייד.‬
‫לספר לך מה?‬
‫שלושה עשר מיליארד בערבונות.‬
‫נאפולי קנתה את מראדונה.‬
‫אנחנו מוכרחים לספר לדוד אלפרדו.‬
‫בשם אלוהים!‬
‫- בנק נאפולי -‬
‫יום הולדת שמח, פבי!‬
‫היית פה פעם?‬ ‫-כשהייתי קטן.‬
‫מה תעשה ביום ההולדת? תצא עם חברים?‬
‫אני לא חוזר הביתה הערב.‬
‫לא נוכל לחגוג יחד. אימא עצבנית.‬
‫המצב…‬ ‫-אין לי חברים‬‫, אבא.‬
‫מה עם חברה?‬ ‫-כן, בטח…‬
‫תראה, תהיה לך חברה בקרוב‬‫,‬
‫ואתה תשכח שסבלת.‬
‫אבל תקשיב לעצה שלי.‬
‫בפעם הראשונה, לך עם כל אחת. הבנת?‬
‫אפילו מישהי ממש מכוערת, זה בסדר.‬
‫חשוב שתגמור עם זה, אתה מבין?‬
‫ה‬‫י‬‫נה, זו מתנת יום ההולדת שלך.‬
‫יציע ב', כמובן.‬
‫תודה, אלוהים!‬ ‫-אל תודה לאלוהים.‬
‫אני זה שקנה לך מנוי עונתי!‬
‫גברת מריה! תני לי לעזור לך.‬
‫תודה, מריו.‬
‫מה שלום אבא שלך?‬ ‫-אבא שלי אוהב אותי.‬
‫היום עשיתי כמה בדיקות.‬ ‫לאבא יש כולסטרול גבוה.‬
‫מריו, מה עשית?‬
‫רציתי להצחיק אותך.‬
‫אתה רואה את העמוד הזה?‬
‫נשענתי עליו במשך כל המלחמה.‬ ‫הייתי יותר צעיר ממך.‬
‫יום אחד, לואיג'ינו, הבן של השוער,‬
‫בא ולקח אותי.‬
‫הוא לקח אותך רחוק מפה?‬ ‫-לא, הוא הביא אותי הנה.‬
‫לפיאצטה סראו.‬
‫מה היה כאן?‬
‫אישה בת 50.‬
‫תמורת מעט סוכר או קצת אוכל,‬
‫היא הייתה מנשקת אותנו על הפה.‬
‫ובגלל שהיינו בני גילים שונים,‬
‫היא סידרה אבנים לפי הגובה שלנו.‬
‫גאוני.‬
‫נשים הן גאונות.‬
‫ואז לואיג'ינו לקח אותי הרחק מכאן.‬
‫ראיתי את אימא שלך שם לראשונה, ברחוב רומא,‬
‫היא רצה למקלט.‬
‫היא איחרה והייתה מודאגת.‬
‫היא הייתה צעירה.‬
‫והיא הייתה יפהפייה.‬
‫היא עדיין יפהפייה.‬
‫כן.‬
‫היא עדיין יפהפייה.‬
‫אתה בטוח שתרצה רק מרק חלב ליום ההולדת שלך?‬
‫אתה רוצה שאבשל לך משהו מיוחד?‬
‫מרק חלב זה משהו מיוחד.‬
‫הוא מזכיר לי את הילדות שלי.‬
‫אבא היה עובד במילאנו ולא התחשק לך לבשל.‬
‫היינו אוכלים מרק חלב‬ ‫ונתת לי לישון במיטה שלך.‬
‫אולי הוא לא באמת היה במילאנו.‬
‫מה תרצה לעשות אחרי התיכון?‬
‫פילוסופיה.‬
‫על מה זה?‬
‫אני לא ממש יודע.‬
‫הייתי מוכרחה לגרש אותו.‬ ‫ארשה לו לחזור הביתה בעוד כמה ימים.‬
‫לאן הוא ילך, אליה?‬ ‫היא אפילו לא יודעת לבשל מרק חלב.‬
‫איפה יהיו לו תנאים יותר טובים?‬
‫ארשה לו לחזור ביום חמישי,‬ ‫כדי שנוכל לקחת את הריהוט לרוקארסו.‬
‫הבית סוף סוף מוכן.‬
‫הכנתי לך טירמיסו, אתה רוצה?‬
‫מה עם מרקינו?‬ ‫-איבדנו אותו.‬
‫ראיתי אותו עם מישהי היום, היא יפהפייה.‬
‫אתה רוצה לשחק מחבואים?‬ ‫היית מתחבא בארון שלי.‬
‫אימא! אני כבר גדול מדי לארון.‬
‫אתה צודק, גדלת כל כך.‬
‫פבי, רציתי לקנות לך מתנה.‬
‫אבל שכחתי.‬
‫זה בסדר, מריו, העיקר הכוונה.‬
‫יופי.‬
‫ביי, פבייטו!‬
‫איזה סרט זה? של פליני?‬
‫לא, במאי בשם אנטוניו קפואנו.‬
‫כולם רוצים לעבוד איתו.‬
‫קדימה, זוזו!‬
‫קדימה, זוזו, להיכנס!‬
‫היי, יוליה.‬ ‫-היי, ג'נרו.‬
‫תזכיר לקפואנו? אני בתיאטרון גלריה טולדו.‬
‫אל תדאגי, הוא אמר שהוא יבוא.‬
‫ההצגה מעולה, הכול נהדר.‬
‫תעדכן אותי.‬
‫הלו?‬
‫מי זה?‬
‫ראיתי אותך פעם, היית בסירת מבריחים.‬
‫יכול להיות. הים הוא החיים שלי.‬
‫איזה גול של דייגו… בבעיטת קרן.‬
‫ארמה, נלך?‬
‫החברה שלך?‬ ‫-זו אחותי.‬
‫אם תרצה, נוכל ללכת למשחק יחד.‬
‫תתקשר אליי, 287170.‬
‫ביי.‬ ‫-יום טוב.‬
‫לאט לאט.‬
‫מה זה היה?‬
‫יש משהו מאחורי השיח הזה.‬
‫כנראה חתול.‬ ‫-או זאב.‬
‫זאב?‬
‫שטויות!‬
‫זה רק חתול או כלב.‬
‫זה דוב.‬ ‫-כן, בטח, דוב ברוקארסו.‬
‫אני מפחדת. אני נכנסת פנימה.‬ ‫-גם אני.‬
‫אדוני, בוא גם אתה.‬
‫קדימה, נלך.‬
‫כמה שטויות.‬
‫חתלתול?‬
‫אלוהים!‬
‫סבריו, מאחוריך!‬ ‫-אלוהים!‬
‫סבריו!‬
‫הדוב מרוקארסו יטרוף אותך!‬
‫אתה מטומטמים? עשיתם לי התקף לב.‬
‫תפסיקו עם המתיחות המטופשות האלה!‬
‫הייתם נפלאים!‬
‫מעולה!‬
‫תודה, גברתי.‬
‫אתה, שהתלבשת כמו דוב… אני אוהבת אותך!‬ ‫-הוא היה נהדר!‬
‫"חתלתול!"‬
‫את מטומטמת.‬
‫נפגעת?‬ ‫-מאוד.‬
‫תמסור לדייגו!‬
‫לעזאזל!‬
‫קדימה!‬
‫הוא יותר נמוך מהמוכר במעדנייה…‬
‫ערב טוב, אתה ג'פינו לטיירי?‬
‫ערב טוב. זה אני. מה העניין?‬
‫אנחנו צופים במשחק.‬
‫המשחק נגמר.‬
‫מראדונה שוב מנסה לכדרר…‬
‫הוא הבקיע!‬ ‫-הוא הכי טוב בעולם!‬
‫אתה טיפש?‬
‫מראדונה!‬ ‫-אלוהים אדירים!‬
‫איזה שחקן!‬
‫איזה מגע בכדור…‬
‫מראדונה נגע בכדור ביד.‬
‫זו נגיעת יד. ה‬‫י‬‫נה ההילוך החוזר. הנה הם.‬
‫זה ולדאנו, שנראה שהרס הכול…‬
‫והוא מבקיע עם האגרוף!‬ ‫-הוא הבקיע עם היד!‬
‫אלוהים! הוא הבקיע ביד.‬
‫הוא נקם את נקמת הארגנטינאים,‬
‫אשר דוכאו ביד האימפריאליסטים במאלווינס.‬
‫הוא גאון!‬
‫זה אקט פוליטי.‬
‫מהפכה.‬
‫הוא השפיל אותם, אתה מבין?‬
‫הוא השפיל אותם.‬
‫- ד' מראדונה -‬
‫הגול הובקע ביד.‬
‫איפה סילבנה, לעזאזל?‬
‫היא יצאה לקנות גלידת טרטופי.‬
‫טעים!‬
‫איזה עולם מחורבן.‬
‫את יוצאת לקנות קינוח,‬ ‫וכשאת חוזרת - בעלך בכלא.‬
‫זו אשמתכם!‬
‫הבן שלי נעצר באשמתכם!‬
‫ידעתם שהוא מרמה ולא עצרתם אותו.‬
‫בגלל שאתם רוצים רק דבר אחד.‬
‫כסף!‬
‫לודוביקה, תוכלי לרדת מהאופניים לרגע?‬
‫גברת ג'נטילה,‬
‫את קוץ בתחת!‬
‫כלבה מלוכלכת!‬
‫לואיסלה, מתוקה…‬
‫זו עבירה פלילית.‬
‫תפסיקי!‬
‫התוצאה 1:1 לאחר השוויון.‬
‫הכדור אצל מראדונה.‬
‫ארגנטינה שוב תוקפת,‬
‫מראדונה עובר שני שחקנים,‬
‫הכדור אצלו… מראדונה כובש!‬
‫גול אדיר של מראדונה!‬ ‫הפעם, אין ספק שהוא כבש עם הרגל!‬
‫בלי ידיים. שער אדיר של מראדונה,‬
‫שער יפה כש‬‫ל‬‫עצמו, המפצה גם על השער הקודם!‬ ‫שער של דייגו ארמנדו מראדונה…‬
‫פבייה, אתה בטוח שלא תרצה לבוא לרוקארסו?‬
‫אימא, ‬‫יש מחר משחק נגד אמפולי.‬ ‫אני לא יכול לפספס אותו.‬
‫דייגו מצפה לי.‬
‫טוב. יש ניוקי במקרר. רק תחמם לך.‬
‫"כוחו של הרעב התברר כגדול מכוח הצער".‬
‫לפעמים אני לא מבינה אותך.‬
‫תיזהר מהדוב.‬
‫פבי‬‫י‬‫ה!‬
‫אנחנו צריכים לנסוע לרוקארסו.‬ ‫-מה קרה?‬
‫אימא ואבא מאושפזים.‬
‫סקיזה. אנחנו הבנים שלהם.‬
‫מה קרה?‬
‫חכו רגע.‬
‫רק רגע, בנים. רק רגע.‬
‫ידעתי…‬
‫הייתה…‬
‫דליפת פחמן ‬‫חד‬‫-חמצני בבית הוריכם.‬
‫אימכם מתה במקום ואביכם מת בבית החולים.‬
‫זהו?‬
‫זה הכול?‬
‫לפני שמת, אביכם אמר משהו.‬
‫מה?‬
‫"מרי, בלי מתיחות".‬
‫אתה מוכרח לתת לי לראות אותם.‬
‫עדיף שלא תסתכל.‬
‫אתה מוכרח לתת לי לראות אותם.‬
‫אתה מוכרח לתת לי לראות אותם!‬
‫תן לי לראות אותם!‬
‫אי אפשר לזהות אותם. אתה תזדעזע.‬ ‫-תן לי לראות אותם!‬
‫תן לי לראות אותם!‬
‫אתה מוכרח לתת לי לראות אותם!‬
‫אתה מוכרח לתת לי לראות אותם.‬
‫תן לי לראות אותם!‬
‫מתאו, שכחתי משהו. חכה לי.‬
‫מזדיין.‬
‫למה אתה לא בוכה? אתה תרגיש יותר טוב.‬
‫"אם לא תבכה עכשיו, אימתי?"‬
‫דניאלה לא באה?‬ ‫-בטח שכן.‬
‫איפה היא?‬ ‫-היא הלכה לשירותים לרגע.‬
‫ודודה פטריציה?‬
‫היא לא מרגישה טוב.‬
‫היא בבית חולים, במחלקה הפסיכיאטרית.‬
‫לך לבקר אותה בהזדמנות.‬
‫זה ישמח אותה. תמיד היית מועדף עליה.‬
‫"דרכי, אל העיר הבוכייה‬‫.‬
‫דרכי, אל הכאב הנצחי‬‫.‬
‫דרכי, הדרך אל האבדון‬‫.‬‫"‬
‫למה אתה לא ברוקארסו?‬
‫אתה אוהב לעשות סקי.‬
‫לנאפולי היה משחק בית.‬
‫הייתי מוכרח לראות את מראדונה.‬
‫זה היה הוא!‬
‫הוא האיש שהציל אותך!‬
‫מי?‬
‫זה היה הוא!‬
‫זו הייתה יד האלוהים!‬
‫אתה כבר לא רוצה להיות שחקן?‬
‫הקולנוע הוא תחום קשה מדי.‬
‫אהיה מוכרח לגור ברומא.‬
‫מספיק!‬
‫איך קוראים למה שמראדונה עשה עכשיו?‬
‫בעיטה חופשית?‬
‫לא.‬
‫זו התמדה.‬
‫ולעולם לא אוכל לעשות את זה.‬
‫אז כדאי שאתה תתמיד, פבייה.‬
‫פבייטו?‬
‫בכית?‬
‫אני לא יכול לבכות.‬
‫מה תעשה עכשיו?‬
‫אולי א‬‫צפה‬‫…‬
‫ב"היו זמנים באמריקה".‬
‫חכה לי, אני אצא ו‬‫נצפה‬‫ יחד.‬
‫טוב.‬
‫מתי תצאי מהשירותים?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אתה יודע למה אבא לא עזב את גברת וילה?‬
‫אני לא יודע למה.‬
‫נולד להם בן לפני שמונה שנים.‬
‫מתי התכוונת לספר לי?‬
‫כשתגדל.‬
‫ומתי זה יקרה?‬
‫עכשיו.‬
‫אתה יותר גדול עכשיו.‬
‫- היו זמנים באמריקה -‬
‫תודה.‬
‫קדימה, נלך. בואי.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני לא מצליח לבכות.‬
‫אל תדאג.‬
‫זה אומר שעוד לא הגיע הזמן.‬
‫מה תרצה להיות כשתהיה גדול?‬
‫אני מתבייש לספר לך.‬
‫בכל מקרה, זה לא יקרה.‬
‫זה רעיון מטורף.‬
‫אם זה מטורף, אתה מדבר עם האדם הנכון.‬
‫במאי קולנוע.‬
‫זה מה שאני רוצה להיות.‬
‫איזה רעיון גדול, פבייה!‬
‫אם תצליח, תבוא לקחת אותי?‬
‫ככה… אוכל להיות המוזה שלך.‬
‫את כבר המוזה שלי.‬
‫אתה זוכר שבאתם אליי?‬
‫אתה, אבא ואימא שלך.‬
‫הדוד פרנקו הכה אותי אז.‬
‫כן.‬
‫אני זוכר כל פעם שראיתי אותך.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫באותו ערב, הדוד פרנקו ואני השלמנו.‬
‫שכבנו.‬
‫ואתה יודע מה, פבייה?‬
‫נכנסתי להיריון.‬
‫אחרי שבוע, הדוד פרנקו ואני רבנו שוב.‬
‫הייתה לי הפלה.‬
‫לקחתי כדורים ותפקדתי.‬
‫אבל אז לא יכולתי לסבול את זה יותר.‬
‫אמרתי, "תביא אותי הנה‬
‫או שאתאבד".‬
‫את זוכרת שאמרת שפגשת את הנזיר הקטן?‬
‫האמנתי לך.‬
‫- הברונית אליזבתה פוקאלה -‬
‫מה העניין, הברונית?‬
‫פבייטו,‬
‫עטלף עף לתוך הסלון.‬
‫תוכל להיפטר ממנו?‬
‫אוכל לנסות.‬
‫תודה, פבייטו.‬
‫זה בעלך, הברונית?‬
‫הגינקולוג המפורסם?‬
‫העטלף כאן.‬
‫אני בחדר שלי, פבייטו.‬
‫עכשיו שב.‬
‫מה שלומך?‬
‫אתה מתגעגע להורים שלך?‬
‫איזו שאלה מחורבנת!‬
‫אתה צודק, זו שאלה מחורבנת.‬
‫אימא אמרה שהתייחסת לבעלך כמו לסמרטוט.‬
‫אי אפשר להבין הכול משמיעת כמה ויכוחים.‬
‫האמת היא, פבייה,‬
‫אי אפשר לדעת מה קורה בבתים של אחרים.‬
‫את עדיין חושבת על בעלך?‬ ‫-אטילוצ'ו?‬
‫לא, שכחתי ממנו.‬
‫גם אתה תשכח את הוריך.‬
‫לא.‬
‫לעולם לא אשכח אותם.‬
‫הגיע הזמן לחשוב על העתיד, פבייה.‬
‫אני הולך.‬
‫פבייטו?‬
‫אם לא אכפת לך,‬
‫תוכל להביא לי את המברשת מהשידה?‬
‫טובה אחת אחרונה,‬
‫תוכל לסרק אותי?‬
‫אתה מסתכל עליי?‬
‫כן.‬
‫טוב, פבייטו, זה מספיק.‬
‫למה הנחת את המברשת?‬
‫סיימתי.‬ ‫-עדיין לא.‬
‫אתה עדיין צריך להבריש את החריץ שלי.‬
‫מה זאת אומרת, "החריץ"?‬
‫זה החריץ שלי.‬
‫קדימה, תבריש אותו.‬
‫אטילוצ'ו, שידע מה לעשות,‬ ‫קרא לזה "סופר כוס".‬
‫עכשיו תניח את המברשת‬
‫ותעלה עליי.‬
‫אל תביט בי, קבור את הפנים שלך בכתף שלי‬
‫ותחשוב על בחורה שאתה מחבב.‬
‫טוב.‬
‫עכשיו תגיד לי, מה שמה?‬
‫פטריציה.‬ ‫-יופי.‬
‫עכשיו תצטרך לעשות שני דברים.‬
‫זוז ככה בתוכי…‬
‫וקרא לי פטריציה.‬
‫אתה צריך לדמיין את התוכנית,‬
‫כי לא תוכל להחליף ערוץ עכשיו.‬
‫פטריציה!‬
‫תעשן.‬
‫זה החלק הכי טוב בסקס.‬
‫עכשיו לך.‬ ‫-נהניתי מאוד. בפעם הבאה…‬
‫בפעם הבאה, תהיה עם אישה בגילך.‬
‫השלמתי את משימתי.‬
‫מה הייתה המשימה?‬
‫לעזור לך לחשוב על העתיד.‬
‫אנחנו חושבים לנסוע לסטרומבולי בקיץ.‬
‫אתה רוצה לבוא?‬
‫נראה.‬
‫זיינת.‬
‫כן.‬
‫ספרטנים!‬
‫כשהמוות יגיע לקחת אותי,‬
‫לא ניתן יהיה למצוא אותי.‬
‫היי!‬ ‫-בראבו.‬
‫שלום.‬
‫היית נהדרת.‬ ‫-כל הכבוד, יוליה.‬
‫אני מצטער, קפואנו רצה לבוא, אך לא הצליח.‬
‫עשיתי משהו לא בסדר?‬ ‫-לא, בכלל לא!‬
‫הוא פשוט עסוק בעריכת הסרט שלו.‬
‫אז הוא לא יבוא יותר.‬
‫גבר! מה אתה עושה פה?‬ ‫-הייתי בתיאטרון.‬
‫לא ראיתי אותך באצטדיון.‬
‫היו לי כמה בעיות.‬
‫קדימה, עלה.‬ ‫-לאן?‬
‫על הקטנוע! נשתה בירה.‬
‫לא, מחר אני…‬
‫אין לך שום תוכניות. עלה.‬
‫תחזיק חזק, או שתימרח על הכביש.‬
‫זה מקום נחמד.‬ ‫-זה חור מסריח.‬
‫אבל יש כאן בנות שוות.‬ ‫יש לי חולשה לבנות שוות.‬
‫מאיפה המתוקה הזו?‬
‫היא תפוסה.‬ ‫-מה אכפת לי?‬
‫את יפה מאוד, את יודעת?‬
‫את מבינה, יפהפייה.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫מה?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫הוא אמר, "אימא שלך זונה".‬
‫לא, הוא שאל מה אתה רוצה.‬
‫יש לי אוזניים. הוא אמר, "אימא שלך זונה".‬
‫אמרת, "אימא שלך זונה".‬
‫קראת לאימא שלי זונה!‬
‫ארמה, מספיק!‬
‫למי קראת זונה?‬
‫לא ציפיתי לזה. פב‬‫י‬‫יה, בוא נעוף מפה!‬
‫כן, אבל נלך לאט, בכבוד.‬ ‫-שיזדיין הכבוד!‬
‫לך תזדיין!‬
‫זה היה מפחיד!‬
‫נאפולי יפהפייה מכאן.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫פבייטו סקיזה. אתה מבריח, נכון?‬
‫כן, אבל רק כרגע.‬ ‫אני רוצה להיות קפטן של ספינות.‬
‫ואתה?‬ ‫-אולי קולנוע.‬
‫אתה רוצה לפתוח בית קולנוע?‬
‫מעולה, יש לי מישהו שיוכל להשיג לך כסף.‬
‫אני מפחד ליפול.‬ ‫-אף אחד לא נופל איתי.‬
‫ו…‬
‫לא ראיתי מישהו שבועט במישהו אחר בכפכפים.‬
‫זה בגלל שאתה לא מכיר אותי!‬
‫רד.‬
‫בוא איתי.‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫נשוט לקאפרי, לרקוד. תוך 20 דקות נגיע.‬
‫לקאפרי?‬
‫כן, לקאפרי! פשוט שתוק ותבלה!‬
‫יש לי תוכניות מחר.‬
‫מחר אתה צריך לישון.‬
‫הלילה נלך לרקוד. תחזיק חזק.‬
‫אראה לך משהו מגניב.‬
‫אדיר!‬
‫אתה יודע איזה רעש עושה ספינה‬ ‫כשהיא משייטת במהירות 200 קמ"ש?‬
‫לא, איזה?‬
‫אתה משוגע.‬
‫אני לא משוגע, אני צעיר.‬
‫ואתה לא?‬
‫פ‬‫ישלנו.‬‫ היינו צריכים לשוט לאיסקיה.‬
‫הכול מת בקאפרי, חשבתי שמשהו יהיה פתוח.‬
‫לא משנה. אני אפילו לא יודע לרקוד.‬
‫ח'אשוקג'י!‬
‫מי זה, לעזאזל?‬
‫האיש הכי עשיר בעולם.‬
‫חכה לי.‬
‫והיא… איך קוראים לה?‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫רק ניסיתי להיזכר בשם שלך.‬
‫תאכל חרא.‬
‫נלך לשחות.‬
‫אתה יודע למה הפכנו הערב?‬
‫לא, למה?‬
‫לחברים.‬
‫כשנחזור לנאפולי, תוכל לפגוש את אחותי.‬
‫אבל לא את‬‫ אימא שלי,‬‫ ‬‫כי אני לא מכיר אותה.‬
‫אבא שלי בכלא,‬ ‫אבל אוכל לפגוש את ההורים שלך.‬
‫נוכל לעשות רק את הדבר הראשון.‬
‫למה?‬
‫אני יתום.‬
‫ארמה, אתה רוצה לבוא לסטרומבולי?‬ ‫-לא, יש לי כמה דברים לעשות.‬
‫שטוף את עצמך.‬
‫פיולה מחכה לך.‬
‫טוב, ועכשיו…‬
‫א‬‫י‬‫לו חיות שעדיין קיימות היום‬ ‫הן החיות העתיקות בעולם?‬
‫תנינים.‬
‫לא, כמה חבל, ט‬‫ונינו‬‫!‬
‫כמה חבל, ט‬‫ונינו ‬‫לא יזכה בפרס. קדימה!‬ ‫-לא.‬
‫למה שלא תישאר עוד שבוע?‬
‫לא. בקושי קניתי כרטיס למעבורת הזו.‬
‫תיזהר.‬
‫ממה?‬
‫מהכול.‬
‫תקשיב, מרקינו…‬
‫אימא ואבא מתו.‬
‫ואנחנו לא עשירים.‬
‫אנחנו צריכים להבין מה נעשה בהמשך.‬
‫לא, פבי…‬
‫אני לא רוצה לחשוב על זה.‬
‫עכשיו קיץ,‬‫ תשעה‬‫ באוגוסט.‬
‫אני רוצה לחשוב על ג'יליולה, להתמסטל,‬ ‫לחשוב על חברים.‬
‫אני רוצה לחשוב על אושר.‬
‫ואתה לא?‬
‫אתה לא?‬
‫אני…‬
‫אחרי מה שקרה לאימא ואבא…‬
‫אני לא יודע אם אוכל להיות מאושר.‬
‫בוא הנה.‬
‫נסיעה טובה.‬
‫איך אתה מסתדר פה?‬
‫אני לא יכול להתלונן.‬ ‫אני אפילו נפגש עם אבא שלי בחצר.‬
‫כמה שנים קיבלת?‬
‫אני צריך לחכות למשפט.‬
‫חמש עשרה שנים, אולי עשר.‬
‫אני לא רוצה לדבר על דברים עצובים.‬
‫אז אין על מה לדבר.‬
‫אתה עצבני?‬
‫יתומים תמיד עצבניים.‬
‫טוב, בסדר, יש לי אימא ואבא,‬
‫אבל גם אני יתום, בערך.‬
‫אתה מרגיש בודד, זו הבעיה.‬
‫אבל אל תשכח שאתה חופשי.‬
‫חופשי!‬
‫אל תשכח את זה לעולם.‬
‫אתה יודע איזה רעש משמיעה ספינה?‬
‫לא.‬
‫מעולם לא רצית שאנשק לשפתיך, ג'ובאני!‬
‫טוב, בסדר. אנשק אותן עכשיו.‬
‫אנשך אותן בשיניי, כמו שנוגסים בפרי בשל!‬
‫ג'ובאני, למה אינך מביט בי?‬
‫העיניים הנוראות שלך,‬
‫העיניים המלאות כעס ובוז, הן עצומות עכשיו!‬
‫פקח את עפעפיך, ג'ובאני!‬
‫יוליה, קאט!‬
‫מי אמר את זה?‬ ‫-אני, קפואנו.‬
‫קאט, יוליה.‬
‫הפכת לקישוט ללא רבדים.‬
‫את מתייחסת לעצמך, את נפרמת.‬
‫ולסיום, נמאס לנו מהחרא שלך.‬
‫בראבו! ירדת מהבמה!‬
‫עכשיו מגיעות לך מחיאות כפיים!‬
‫זה מה שכולם רצו לומר, אבל לא היה להם אומץ.‬
‫קפואנו! אני פבייטו סקיזה.‬
‫מה אכפת לי?‬
‫אני מעריץ גדול שלך.‬ ‫-אני שונא מעריצים מחורבנים.‬
‫אני אוהב קונפליקט.‬ ‫בלי קונפליקט, אי אפשר להתקדם.‬
‫בלי קונפליקט קיים רק סקס,‬ ‫והסקס הוא חסר ערך.‬
‫חכה!‬
‫אתה עדיין כאן?‬
‫על מה אתה מסתכל?‬ ‫-כל מה שאני יודע לעשות זה להסתכל.‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫מה אני רוצה? הכול!‬
‫הזדעזעתי, לא ידעתי שאפשר למחות בתיאטרון.‬
‫אי אפשר למחות בתיאטרון,‬ ‫אבל אני עושה מה שבא לי. אני חופשי.‬
‫אתה חופשי?‬ ‫-אעדיף לענות אחר כך.‬
‫יש לך אומץ?‬ ‫-אולי תשאל שאלה פחות קשה?‬
‫זכור, אנשים חסרי אומץ‬ ‫לא שוכבים עם נשים יפות.‬
‫תקשיב, קפואנו…‬
‫עכשיו שמשפחתי התפרקה,‬ ‫אני כבר לא אוהב את החיים.‬
‫אני לא אוהב את החיים יותר.‬ ‫אני רוצה חיים דמיוניים,‬
‫כמו החיים שהיו לי פעם.‬
‫אני כבר לא אוהב את המציאות.‬
‫המציאות מסריחה.‬
‫לכן אני רוצה לעשות סרטים,‬ ‫למרות שראיתי רק שלושה או ארבעה.‬
‫זה לא מספיק, סקיזה. זה לא מספיק.‬
‫סרטים… כולם רוצים לעשות סרטים מזוינים!‬
‫כדי לעשות סרט צריך ביצים. יש לך ביצים?‬
‫אני בספק.‬
‫אתה צריך כאב. יש לך את זה?‬
‫כן! סיפרתי לך. בתחום הזה אני מסודר.‬
‫מה סיפרת לי? איזה כאב?‬
‫לא, אין לך כאב. יש לך תקווה.‬
‫עם תקווה יוצרים סרטים מנחמים.‬
‫התקווה היא מלכודת.‬
‫הם השאירו אותי לבד. זה כאב.‬
‫זה לא מספיק, סקיזה! כולנו לבד.‬
‫אתה לבד? אני לא שם זין, כי אתה לא מקורי.‬
‫שכח מהכאב ותחשוב איך תוכל ליהנות,‬ ‫ככה תוכל לעשות סרטים.‬
‫אבל אתה צריך שיהיה לך משהו לומר. יש לך?‬
‫דמיון ויצירתיות הם מיתוסים ששווים לתחת.‬
‫אני לא יודע אם יש לי משהו לומר. איך אדע?‬
‫מאיפה לי לדעת?‬
‫יש לי רק ארבעה דברים לומר, ולך?‬
‫אני רוצה לנסוע לרומא‬ ‫ולראות אם אצליח בתור יוצר סרטים.‬
‫רומא? הבריחה הגדולה…‬
‫אלו הסחות דעת מחורבנות,‬ ‫בסופו של דבר תחזור לעצמך,‬
‫תחזור להיכשל. הכול כישלון אחד גדול,‬ ‫ערמת חרא.‬
‫אף אחד לא יכול להימלט מהכישלון שלו‬ ‫ואף אחד לא יוצא מהעיר הזאת.‬
‫רומא… מה לעזאזל תעשה ברומא?‬
‫רק מטומטמים נוסעים לרומא.‬
‫אתה יודע כמה סיפורים יש בעיר הזו?‬
‫תראה!‬
‫איך העיר הזו לא מספקת לך שום השראה?‬
‫אז, יש לך משהו לומר?‬
‫או שאתה מטומטם כמו כל האחרים?‬
‫יש לך סיפור לספר?‬
‫תגלה קצת אומץ!‬
‫יש לך סיפור לספר או לא?‬
‫קדימה, אידיוט! יש לך סיפור לספר?‬
‫תמצא אומץ לספר אותו! קדימה!‬
‫יש לך סיפור לספר?‬ ‫-כן!‬
‫אז ‬‫תספר ‬‫אותו!‬
‫כשההורים שלי מתו, לא נתנו לי לראות אותם!‬
‫אל תתפרק, פביו.‬
‫כולם קוראים לי פבייטו.‬ ‫-הגיע הזמן שיקראו לך פביו.‬
‫אל תתפרק.‬
‫מה זה אומר?‬
‫אתה תבין בעצמך.‬
‫אתה צריך להבין את זה בעצמך, חתיכת חרא!‬
‫אל תתפרק, סקיזה.‬
‫אל תתפרק לעולם! אל תרשה זאת לעצמך.‬
‫מה זה אומר? למה?‬
‫כי הם לא השאירו אותך לבד.‬
‫לא?‬ ‫-לא!‬
‫הם נטשו אותך.‬
‫תקשיב לי, אל תיסע לרומא.‬
‫בוא לפגוש אותי, אני תמיד כאן.‬
‫נעשה סרטים ביחד!‬
‫רצית לברך אישית את האוהדים הנפלאים האלה.‬
‫איך הרגשת, דייגו?‬
‫זה היה הדבר הגדול בחיי.‬
‫המשחק נגמר! נאפולי זוכה באליפות איטליה!‬
‫- היו זמנים באמריקה -‬
‫רגע מרגש ומדהים,‬ ‫נאפולי זוכה באליפות איטליה!‬
‫זה רגע מסעיר…‬
‫כולם בטירוף!‬ ‫אנו צופים בכל זה ממקום קסום, מהקווים…‬
‫אנו כאן, חברים יקרים, מתארים את הרגע הזה…‬
‫אנו באצטדיון סאן פאולו, בפוריגרוטה…‬
‫הכול כרגיל…‬
‫אלו רגעי מתח ואנושיות עצומה בעולם הכדורגל.‬
‫בינתיים, העיר כולה חוגגת!‬
‫מה נוכל לומר? התמונות מדברות בעד עצמן.‬
‫עלינו רק לברך את נאפולי‬ ‫על הניצחון במשחק האליפות.‬
‫בפעם הראשונה בהיסטוריה,‬ ‫נאפולי זוכה באליפות ומגשימה חלום.‬
‫מספר פעמים בעבר,‬ ‫נאפולי הייתה קרובה לזכייה באליפות,‬
‫אך בכל פעם נכשלה, מסיבה כזו או אחרת.‬
‫הפעם, מראדונה וחבריו לקבוצה עשו זאת‬ ‫והביאו אושר גדול לנאפוליטנים.‬
‫זו שמחה גדולה גם לכדורגל האיטלקי,‬
‫אשר רואה את נאפולי מצטרפת למועדון האלופות,‬
‫כקבוצה שתמיד הייתה‬ ‫חלק מהיסטוריית הכדורגל‬‫ ‬‫באיטליה.‬
‫ובזמן שבנאפולי חוגגים,‬ ‫גם איטלקים אחרים שמחים,‬
‫אלה המהמרים שסימנו "13" בטופס ההימורים‬‫,‬
‫טופס השווה מיליארד ו-750 מיליון לירות.‬
‫אין ספק,‬ ‫יום ראשון זה, בו נאפולי זכתה באליפות,‬
‫הוא יום אותו לא ישכחו אותם מהמרים.‬
‫וכעת, נחזור ל-1986 ונצפה בשוב בשער המאה,‬ ‫כפי שנראה בבואנוס איירס.‬
‫מוסר לדייגו, מראדונה עם הכדור,‬ ‫שני מגינים מולו, מראדונה מכדרר לצד ימין,‬
‫גאון כדורגל עולמי! הוא מתגבר על מגן שלישי‬ ‫ומוסר לבורוצ'גה‬‫. ‬‫עדיין מראדונה! גאון!‬
‫גול!‬
‫אני רוצה לבכות! אלוהים!‬
‫שנלך לטרסטוורה?‬ ‫-אני רוצה לצאת לאכול.‬
‫קרבונרה נחמדה.‬ ‫-קאצ'ו א פפה!‬
‫סליחה, מתי נגיע לרומא?‬ ‫-בעוד שעה.‬
‫תודה.‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬