Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Holky,
vaše máma bude naštvaná, jestli zjistí, že zase rozbíjíte tu zeď.
- Delio? - Delio?
Jsi v pořádku?
- Delio, jsi v pořádku? - Paní Delio.
Je velmi důležité, abyste o tom obeznámila rodinu.
Bohužel ten boj nevyhráváme.
Potřebujeme kontakt na vaši rodinu.
Léčba je velmi agresivní…
PŮVODNÍ FILM NETFLIX
Našlas Deliu?
Zkoušela jsem její mobil, ale nic.
Haló? Co je, Juliáne?
Nic. Když nenajdeme Deliu, Diego bude muset vzít Tel Aviva do jeslí.
- Radši bych, aby se o něj postaral Pablo. - Přesně o tom mluvím, vemte ho do jeslí.
- Juliáne, příště mi řekni, že je tu taky. - Co je to s tebou, uklidni se.
Skrýváš snad něco?
Nic, jen probíráme našeho syna.
Proto říkám, že by bylo nejjednodušší vzít Jeruzaléma do jeslí a…
Fajn, Paulino. Díky za názor.
Nemyslíš, že už jen s tím květinářstvím
má Delia dost práce?
Zrovna jsem tu přijela.
Promluvím s Deliou a dám vám vědět.
Ahoj.
KVĚTINOVÝ DŮM
- Ahoj, Amando. - Dobrý den.
- Jak se máte, holky? - Ahoj!
- Eleno, já snad sním! - Nepřeháněj.
Byla jsem tu před jedním…
dvěma, třemi měsíci.
- Vidíš? - To je dost.
Zdržoval mě život.
Kde je Delia?
Není tu.
- Cože? - Dnes nepřišla.
To je divné, ani mobil mi nebere.
- Je to k ničemu, spadl jí na zem. - Do vody!
Na zemi byla voda. Víš jak.
Můžete jí říct, že ji hledám?
Vlastně ji všichni hledáme. Je to důležité.
- Musíš chodit častěji. - Já vím.
Je to dlouho.
- Tři měsíce jsou jako celý život. - Ano, já vím.
- Nebo pandemie. - Pandemie.
Tak jo, holky. Ať mi teda Delia brnkne.
- Ahoj. - Měj se.
- Díky, mladíku. - Žádný problém.
- Dáme to mámě. - Jo.
Co je to, Delio?
Stále neusnul.
- Opatrně. - Piri, zlato.
Stalo se něco, madam?
„Jste srdečně zváni na svatbu Salomóna Cohena…“
Tahle bude doopravdy?
Nevím, ale pro jeho dobro doufám, že ano.
Kde to bude? Ukaž.
- Proč? Stejně nepůjdeme. - Musíme jít, Virginio.
Jenom rozvíříš drby, že ho pořád miluješ.
Jaké drby, Ernesto? Jsi jediný, kdo o tom mluví.
Proto už odvolal tolik svateb…
Jestli tam tak chceš jít, tak běž a pozdrav ho ode mě.
Tohle je nůž na dopisy mého dědy.
Ano, přece ten rodinný klenot neztratíme.
Tvé dědictví.
Otevřu, Delio.
Salo?
- Ahoj, Eleno. - Ahoj.
Venku jsem viděla tvé auto, tak jsem byla zvědavá. Co tu děláš?
- Kdo je to? - Nikdo!
Elena De La Mora!
„Nikdo“? Mohla jsem být tvá dcera.
Promluvíme si pak.
Ta, co ten dům koupila, je má stará známá. Nic víc.
Teď se to nehodí.
Proč tak záhadný?
Nemáte už problémů dost?
- Můžu mluvit s Chuyem? - Jesúse do toho netahej.
Tak jo, synku.
Vem můj mobil, prosím,
a řekni mi, co napsala teta na skupinový chat sourozenců?
Prosím tě.
„V našem domě se děje něco divného… Teda v bývalém domě.“
To je vše?
Mami, proč do toho domu šla?
Musíte obrátit list…
To stačí, Brunito.
…dospět.
Odepiš jí, no tak.
„Dobře.“
A přidej ten smajlík s monoklem.
Jakože je to podezřelé.
- Tak jo. - Víš co?
Změň jméno toho skupinového chatu.
Změň ho na „sestry“.
- Hotovo. - Díky.
To je máma.
Aha, máma.
Dej to nahlas.
Můžeš.
Ahoj, zlato. Jak se máš?
- Mám špatné zprávy, Pau. - Ne.
Jsi nahlas a Bruno je tu se mnou.
- Mám skvělé zprávy. - Lepší.
Mami, na špatné zprávy jsem v téhle rodině zvyklý, prosím tě.
Ale tohle se tě netýká. Ani tvých problémů s pitím a pornem. O tom si promluvíme pak.
- Cože? - Musíme si o tom promluvit.
- Chováš se jak blb. - Jak to víš?
Paulino, stáhnou obvinění proti Agustínu Corcuerovi.
Ne.
Udělala jsem, co jsem mohla, ale neměli jsme dost důkazů.
Už je to moc let a…
Mami, mělas zahnout. Projelas to.
Hledáni nové trasy…
Ani si tu hrůzu nedokážeš představit, zlato.
A je to.
Ten Agustín…
má nějaké brutální právníky.
Jsou to žraloci.
María José už víc nezmůže.
Rodina je důležitá, ale bez peněz to nejde.
Nebylo by vhodné říct sourozencům, co se děje?
Ne, Pau.
Nechci, aby mě takhle viděli.
Musíš dodržet slib.
Dodržím.
Porušila ho, když to řekla mně.
Sklapni.
Neřekla jsem ti to, sklapni.
- Zaslechls to. Nešiř drby. - Ne, řeklas mi to.
- Nebuď drzej. - Nehádejte se, Pau.
Měj trochu slušnosti.
- Paulino? - Ano, zlatíčko?
Zase jsem měla ten sen.
Ten s Vicentem Fernándezem?
Moc se ti líbí, co?
Ne, Pau.
Ten o tom pokladu.
A proč je to důležité, Deli?
Ach, Paulino.
Když jsi byla malá,
do ložnice vašich rodičů
jste se sourozenci ukryli poklad.
Ty si to nepamatuješ.
Jistěže ne, Delio.
Kromě toho, kdyby v tom domě nějaký poklad byl,
těmahle rukama bych ho dostala ven.
Je tam.
Myslím, že je to spíš proroctví než sen.
A najdete tam i důkaz proti Agustínovi.
To je spíš zjevení než proroctví.
No, to taky.
Tvoje máma byla chytrá žena.
Určitě to tam schovala,
protože věděla, že to tam nikdo hledat nebude.
Nikdo kromě vás.
- Musíš ho najít. - Ach, Delio.
Nic z toho si nepamatuju,
ale jestli jsi si tím jistá, najdu ho.
Zkus to zvládnout před mou operací.
Ano.
Mimochodem, jaké bylo datum tvé operace?
Nenapsali to sem? Nevidím to. Stárnutí je hrozné.
Poslouchej…
Delio?
Delio!
Ach, ne, Delio!
A ty ani nevstaneš? Mohla umřít, a ty nic?
- Zvedl jsem hlavu. - Vstávej, jdeme.
A moje terapie?
Buď zticha.
Dobře, dýchá. To byla hrůza.
Jedeme domů.
Ty furt s tím mobilem!
Ahoj, Delio.
Co je to za smrad?
To jsou…
moje léky, zlato.
Ty na tu svatbu nepůjdeš?
K čemu by to bylo?
Svatby jsou…
tak nudné.
Proto se nikdy nevdám.
Záleží, koho si vezmeš.
Na té tvé bude určitě zábava.
Proto mi musíš slíbit, že až vyrosteš…
najdeš si pana Pravého.
Tvého prince.
Myslíš jako tátu?
Ano.
Jako tvého tátu.
Úplně stejného.
Opravdový úlovek.
Mohl jsem jít na terapii přímo. Měla bys mi víc důvěřovat.
Přeložíme to, zlato.
Chci, abychom spolu strávili víc času.
Ne, cos mě poslala na odvykačku mě chceš jen kontrolovat.
Nikdo tě nikam neposlal.
Byl to jen letní tábor pro ty,
kterým až příliš chutná alkohol.
- Pojď. - Mami?
- Co? - Půjčíš mi klíčky?
Na co?
Chci poslouchat hudbu.
- Tamhle jsou. - Díky.
Nezklam mě, jasný?
Moc se necul.
Zas ti na tý tvářičce vyskočí beďary,
jestli se budeš tak culit.
Zas takovej hezoun nejsi.
Ach jo.
Co je?
Proboha.
Proč mají boháči v Mexiku tak hrozný vkus?
No, vlastně po celém světě. Jsou prokletí.
Kdo je ta záhadná ženská?
A proč si takhle vystrojila barák?
- A proč je tam Cohen? - Proč tě nechtěl vidět?
A kdo zabil Paca Stanleyho?
- Sklapni. - Seš trouba, Juliáne.
Tohle není vtip, něco se děje.
- Kde je Delia? - Já nevím.
Ono to souvisí?
Myslím, že jo,
protože holky v květinářství se taky chovaly divně.
Ne, nic se neděje.
Jestli se nic neděje, tak proč se tam tak hrneš?
Očividně nechtějí otevřít.
María José v sejfu zapomněla babiččin prsten.
- To není možné. - Ale je.
V pohodě.
Zajdeme tam, vezmeme ho a jdeme.
- Dobrý den. - Zdravím.
Já jsem Paulina De La Mora.
Ano, vím, kdo jste.
Vy musíte být Elenita De La Mora a Juliáncito De La Mora.
Jste ti s těmi uvolněnými boky.
Zná nás dobře.
Bylo to působivé.
To video mi ukázala vnučka. Taková výdrž.
- To je trapné. - Děkujeme.
Nechceme vás obtěžovat,
něco jsme uvnitř zapomněli a…
- Co? - Zabere to jen pět minut.
Nebude vám to vadit?
Bude.
Když jsem koupila ten dům, koupila jsem ho se vším všudy. Ne snad?
Ale ovšem.
Určitě ale pochopíte, je to velmi osobní.
Nejste Inés?
Inés je moje vnučka.
Dům je na její jméno, ale je můj.
Omluvte mě, mám nějakou práci.
Vraťte se domů.
- Děkujem. - To je milé.
Náš starý dům.
Pozor. Jste moc blízko dveřím. Ustupte.
- Něco mi tu nehraje. - Jak jako?
Taková milá babička, a práskne nám dveřma před nosem?
Děje se tu něco divného.
- Fakt divného. - Dyť to říkám od začátku!
Tak se na to podíváme.
Bruno, ne.
Bruno!
Ach jo.
Někdo pořádá večírek.
To je naše eso v rukávu.
- Jak to zvládneš? - Společně s Diegem.
Juliáne, poslouchej. Nechtěla jsem o tom mluvit, ale už nemůžu.
Ta naše dohoda se mi nelíbí. A Tel Aviv taky ne.
Eleno, jak to můžeš říct? Je to tvůj syn!
Musí ti víc důvěřovat. Toť vše.
Počkat, ne.
Nelíbí se mi, že mu říkáte Tel Aviv, jmenuje se Patricio.
Tak dobře.
Krásný monolog,
ale pojďme se teď soustředit na ty důkazy.
- Na co? - Teda na ten babiččin prsten.
Všichni mu říkají Tel Aviv.
Bude zmatený, chudáček.
Bude zmatený? Má tři táty a jednu mámu.
Zaručeně bude zmatený.
Poslouchejte.
Mám plán.
Už zase, Virginio?
To je Patricio.
Ahoj, Pato! Jak to jde?
Virginio, přemýšlel jsem a na tu svatbu nepůjdeme. Vyhrála jsi.
Ne, naopak.
- Musíme na svatbu. - Tak se už rozhodni, Virginio!
Pomstíme se Agustínovi.
A jak víš, že tam bude?
Jak asi? Pato mi to řekl.
Už roky na to čekáme.
Přesně tak, už to jsou roky.
Nepřidělávejme si problémy.
Neříká se, že pomsta se nejlépe podává za studena?
Ta moje přímo mrzne. A máme plán.
Tohle je možná jediná šance, jak ten prsten získat.
Jestli selžete, s policií si to řešte sami.
Jako vaše právnička vás znovu upozorňuji,
že by bylo nejlepší mít povolení, abyste tam mohli jít legálně.
Ne!
Ne, Marío José. O tomhle jsme už mluvily.
Dobře. Já jen, že tahle rodina má tendenci pobývat ve vězení.
Co ta konference ve Finsku?
Sklapni, mohl by to zaslechnout Bruno.
Kde vlastně je?
Marío José, soustřeď se na plán, prosím.
Nemáme moc času.
- O jeho závislosti na pornu jste věděli? - Co?
Uklidněte se, je to jen lehké porno.
Každopádně tohle dělám jen proto,
že je to zvláštní případ.
Ale tys přece ten prsten zapomněla.
Jo, jasně. Zapomněla jsem ten prsten, tak přijdu na plán, jak ho dostat.
- Mám podržet Tel Aviva? - Patriciovi je se mnou dobře.
Můžeme to zesílit? Neslyším…
Kdybych s tím uměla, zesílila bych to.
Tenhle čudlík.
- Opatrně. - Uklidněte se, do prdele!
Postarám se o něj.
Požádáme Bruna.
Bruno má jalové ruce. Na co šáhne, to rozbije.
Ne, nejsem starý.
Bože, všichni skončíme v base.
- Šílená rodina. - A je to.
- To ho uklidnilo. - Dobře, hotovo.
Poslouchejte.
Tak jaký je plán?
Natočíme ho.
Bez jeho přiznání nám nikdo neuvěří.
A navíc jsem teď De La Mora.
Nulová důvěryhodnost.
Bez urážky.
Počkat, kde je Micaela?
Je na turné.
Proč jste mi to neřekli?
Taky jsi nám neřekla, že bude součástí plánu.
Honí se za slávou s tátou a s Carmelou.
Tak fajn, to nevadí.
Akorát to zvyšuje pravděpodobnost, že se celý ten plán posere. Nevadí.
Přejděme k amatérům.
Juliáne.
Víme, že je na seznamu Chiquis. Zavoláš mu a řekneš, ať tě s sebou vezme.
Mám jít s Chiquisem?
Prosím tě, Juliáne, vždycky ses mu líbil.
Bude u vytržení.
Nemůžete mi dát jiný úkol?
Juliáne, nebuď sobecký. Všichni budeme riskovat.
Já ten prsten ale nezapomněl.
Musíte být velmi diskrétní.
Musíme pomstít Patovu smrt.
Potřebujeme spojence…
ale nesmíme se dostat do potíží.
Na večírek přijdete postupně.
Jakmile se tam dostanu, splynu s davem.
Julián odláká pozornost. Hlavně fanoušky Lorda dej mi to.
- Lorda koho? - Lord dej mi to!
Lorde dej mi to!
Já nahraju jeho přiznání a všem ho promítneme.
Poslala jsem vám plánek domu,
kdybychom museli přejít na plán „Mission Impossible“.
Na tento plán přejdeme, jen pokud bude možný plán
„Hodně štěstí zdraví“.
Osobně si myslím, že je to jméno trochu dlouhé.
Souhlasím.
Já se na to vyseru!
Musíte být nenápadní. Žádné násilí, žádné stopy.
Nebude snadné ho nahrát, ale Agustína vylákám,
aniž by si toho kdokoliv všiml.
Jak toho dosáhneš?
Použiju šarm.
Poslouchejte hudbu. Tu bude mít na starosti Elena.
Pokud se něco pokazí, začne na tubu hrát „Ódu na radost“.
Ale no tak!
Elena dokáže hrát tak akorát na nervy.
Zapomnělas, že jsem na střední chodila s trumpetistou? Naučil mě na tubu.
To určitě.
S orchestrem jsme byli na evropském turné.
Hráli jsme v Rumunsku, v Arménii, v České republice.
Bylo to úžasné.
No toto?
- Přejděme k tunelu. - K jakému tunelu?
Je tam tunel,
který propojoval květinářství s Virginiiným šatníkem.
Tady.
Používala ho, aby se mohla setkávat s doktorem Cohenem…
Tumáš!
…kouřit trávu nebo si jen tak pobrečet.
Občas si tam i zadováděla.
Cože?
- To je moje máma. - Vyprávěla mi to opilá na kabaretu.
Ta tehdy vypadala. Byla totálně…
Mezitím…
Probouráme se do bezpečnostního systému.
Kdo jako my?
My, tady v ústředí v Madridu. Pozdravte.
Ahoj!
Proč asi myslíte, že mám tu roušku?
Držíme se.
My to vydržíme!
- Ale no tak. - Prosím.
Máme jen jeden druhého.
Musíme jeden druhému krýt záda.
Já budu tady na počítači všechno sledovat.
Je všechno jasné?
Ano.
Za 24 hodin budeme mít babiččin prsten zpátky.
Tohle je pakt.
Za 24 hodin se pomstíme Agustínu Corcuerovi.
- Co to bylo? - Zamrazilo mě.
To je máma.
Promiňte, musím to vzít. To je Brunova psycholožka.
- Pojďme, Virginio. - Jdeme spát.
- Je pozdě. - Dám mu pusu.
Zlatíčko.
Je úplně odkopaný.
Tak není zač! Mějte se.
- Ahoj. - Zlomte vaz.
A teď jsem já ta kráva, co ten prsten zapomněla.
Já bych jej nezapomněla…
Vážně to děláme jen kvůli prstenu?
Promiň, Eleno. Myslela jsem, že jsem to ukončila.
Videohovory jsou tak složité, že?
Haló? Musíme si promluvit.
Někdo chce zítra vyloupit dům tvé babičky.
Řekni mi, co se děje!
Myš!
Nezapomeň po každém užití sterilizovat lahvičku a bryndáček.
A už víš, že každou hodinu a půl spí.
- Jestli bude plakat… - Neboj, Juliáne.
- Ano? - Hlavička.
- Počkej, udělám to. - Chceš si ho pochovat?
Ano, zlatíčko. Moje zlatíčko.
Jdeme.
- V pořádku, zlato. - Říkám, že ji nesnáší.
- To neříkej. - Mluvím vážně, Diego!
Proč sis vymyslela to všechno s tím prstenem?
Nemůžu jim říct, že je to kvůli pomstě.
Jsou slabí.
Nejde o pomstu, ale o spravedlnost.
Podpořili by tě, kdyby věděli, že jde vašeho biologického otce Patricia.
Ano, ale jak bych jim vysvětlila,
že umírající Delia měla zjevení,
které jí pomohlo vzpomenout si, že je ten důkaz spolu s tím pokladem?
Nepřipomínej mi Deliu. Pořád tomu nemůžu uvěřit.
- Tohleto a ta nová Brunova závislost? - Jaká závislost?
Nabourala jsem se mu do kompu. Čumí na lehké porno.
Špatné osvětlení a děsná muzika.
- I v pornu je jalovej. - A dál?
Má přítelkyni,
ale není na sociálních sítích.
Nějak se mi to nelíbí.
Je to s tím nějak propojeno?
Všechno je to propojeno.
Bruno?
Bruno!
Mami, tati!
- Jak vypadám? - Máma je krásná!
- Líbí se ti to, zlato? - Jo!
- Oba vypadáte skvěle. - Díky.
- Díky moc! - Jdeme.
Krása, vypadá to jako zlato.
Jednou ti to dám, zlato.
Taky se mi líbí tvoje nehty.
- Nalakuju ti je. - Ano!
Děti, poslouchejte Deliu.
Buďte hodní, jo?
- Ahoj! - Ahoj.
- Užijte si to! - Ahoj.
Zase jsme tu o samotě, děti.
Díky.
Jsem už v kostýmu, protože jsem první na řadě.
Dobře ty.
Uděláš cokoliv pro trošku pozornosti, co?
- Však víš. - A ty navlhčené vlasy!
- Jsem náhrada na tubu. - Jdete pozdě.
Pojďme, začínáme.
Systém zapnutý.
Vítejte!
Ahoj, Virginio.
Carmelito!
Jak už je to dlouho?
Musí to být tak deset…
osm let přesně.
Taková doba!
A pořád to bolí, Virginio.
Ahoj, Carmelo.
Ahoj, Ernesto.
Dostala jsem pozvánku na vaši svatbu.
A proč jsi teda nepřišla?
Není snadné jít na svatbu tvé životní lásky.
Asi už víš, jak jsem se cítila, ne?
- Nečekal jsem vás tu. - Máme tu něco důležitého.
Ne, Virginio, ne.
- Co? - Virginio…
Přišli jsme pomstít Patovu smrt.
Dneska? Na Salově svatbě?
- Tady se to nehodí. - Máš pravdu, necháme to na jindy.
Pojďme.
Omluv nás.
Jména, prosím.
- Agustín Corcuera. - A doprovod.
- Můžete, pane Corcuero. Vaše jméno? - Jsem jeho doprovod. Jsem tu s ním.
- Je to Julián… - Aguirre. Jsem Julián… Aguirre.
Máte nějaký doklad?
- Je tu De La Mora. - Jsem Julián Aguirre!
Myslel sis, že zapomeneme na to, co jste udělali tátovi? Nejsem idiot.
Možná seš hezkej, ale taky pěkně blbej.
Lorde dej mi to.
- Lord dej mi to? - Nenávidím tě, Chiquisi.
- To je on! Můžu si s tebou udělat selfie? - Jasně.
- Jo? Díky. - Já taky.
Lord dej mi to.
- Viděli jste mé video? - Líbilo se mi.
- To je milé. - Jdeme.
- Pusťte mě. - Kam ho berete?
Bruno.
Co to děláš? Nechoď tam!
- Je můj doprovod. - Je to De La Mora!
- Bruno Riquelme. - Nechoď tam. Neignoruj mě!
Bruno! Nechoď tam!
Inés je majitelčina vnučka.
Slyšels? Jdeme.
Přišel čas přejít na fázi dvě.
Neboj, o zbytek se postarám.
Chytili mě.
Vážně, Juliáne? Ani tohle jsi nezvládl?
A bohužel se zdá, že je Bruno po mně.
To není možné.
Děti mají mozek po matce.
Bude úspěšný.
Je na tom večírku, všechno zmaří.
- Co tím chceš říct? - A vypadalo, že se fakt bavil.
- On je vážně uvnitř? - Nekecám!
- Ten kluk byl neměl vůbec pít. - A víš, co je nejhorší?
Ta jeho nová holka je vnučka té majitelky.
A proč jsi to neřekl hned na začátku?
Neuvěřitelné. A ať tě nenapadne říkat, že je po tobě.
- Víš ty co? Miluju lehký porno. - Nech toho, Juliáne.
Nic jiného se nedalo čekat.
Hele, Virginio!
To jsme my!
Zamávej do kamery!
Nedělej ostudu.
Promiň, zamyslel jsem se.
Babi, tohle je Bruno Riquelme.
Těší mě, Bruno. Ráda tě poznávám.
Paní Esperanzo. Objevil se tu Julián De La Mora.
Má dva sourozence. Dávejte pozor. Mohli by tu někde být.
Bav se dobře, Brunito.
- Vy taky. S dovolením. - Ovšem.
Dobře, žes mě varoval.
Zdá se, že babička ty lidi zná.
Je tu tolik bodyguardů.
Já vím. Ale tím líp, ne?
Dnes musíme být v bezpečí.
Jasně.
Salomóne Cohene.
- Virginio. - Moc ti gratuluji.
Jak se to u vás říká?
Mazel tov!
- Mazel tov! - Jo, mazel tov!
Promiňte. Vše nejlepší k vaší svatbě.
Že, Carmelo?
Agustíne Corcuero.
Já nevěděla, že jste zůstali přátelé.
- Moje sestřenice Sara. - A Agustínova žena.
Žena? Ale jsi…
Vyfotíte nás?
Ano. Všichni k sobě, prosím.
Jo, to bude na památku.
Na tři řekněte sýr.
Raz, dva, tři.
Sýr!
Gratuluju! Jsem Ernesto De La Mora.
- Ernesto De La Mora. - Virginiin manžel.
Můžeš mi vysvětlit, proč jsi pozval Agustína?
Je to příbuzný.
Sara a Esperanza jsou sestřenice. Je rodina.
Agustín zavraždil Pata.
Tos už na to jako zapomněl.
Pojď se mnou.
Zasraní milionáři.
Nemůžeš se podělit o skleničku?
Panebože.
- Nechceš prášek? - Jsem v pohodě.
Bruno je na tom večírku.
- To bylo součástí plánu? - Nebylo!
Když se napije, všechno zmaří. Musíme si pohnout.
- Hele, stojí mu. - Fuj! Radši tlač.
Zlomte vaz.
Au! Opatrně!
Vysvětlím ti to.
- Virginio, pochop to. - Nejdřív mi řekni jedno.
Proč si bereš katoličku, když jsi mě přesně kvůli tomuhle nechal?
- Poslouchej mě. - Ne, Salo.
Kdybys mě o to požádal, konvertovala bych.
Dokonce jsem se začala učit hebrejsky.
Cos to říkala?
Mohla jsem to být já, idiote.
Jasně jsem řekla, že chci čtyři patra, ne tři.
Chceš mi zničit svatbu? Vypadá to hrozně.
Promiňte, že ruším. Nemáš chvilku?
Ještě jsme neskončily.
Co na tom záleží?
Vybrala sis Ernesta.
- Vzala jsem si Ernesta… - Protože tě zbouchl.
Nebo si to aspoň myslel.
Srdce je zrádné, Virginio.
Salo!
Salo?
Salo!
Lidi jsou zrádní, Salomóne.
- Myslel jsem, že nepřijdeš. - Já myslela, že mě nepozveš.
Salo…
na dnešek mám plán.
To ne, Virginio.
Mám tu celou rodinu. Oženil jsem se.
Ne, to není ono.
I když…
jsem docela flexibilní.
A abych řekla pravdu…
ten oheň nevyhasl.
Pospěš si s tím žebříkem!
Je naživu?
Zabije mě.
Nevíme jistě, co viděla.
Promiň.
Salo, běž pro pomoc.
Je odbarvená. Paulina De La Mora je blondýna.
Co prosím? Kdo?
Je pryč.
Prý tady viděl Paulinu.
Prý? Znám ji. Uteče vám.
Mluví sice pomalu,
ale jedná velmi rychle.
Řekněte svým lidem. To je hrůza.
Promiň.
To v plánu nebylo.
Diego a Esperanza teď půjdou do hlavní místnosti,
aby mohla vypnout alarm.
Miluje mě.
Mazel tov!
Doprovodím vás se převléknout.
Radši mě vezmi někam do soukromí…
kde nás nikdo neuvidí.
Pojďme do přítmí.
Paulino, jsi připravená?
Vždycky jsem připravená.
Mysl…
- …srdce a síla! - …a síla.
Pozor, jste moc blízko u okna. Ustupte.
Co kdybychom šli do ložnice?
Teď nemůžeme.
Máme hosty.
Ne, aby ses převlékla.
Tak tě vidět nemohou, jsi hostitelka.
Na tom nezáleží. Hele.
- Copak nevypadám dokonale? - To ano.
- Podívej. - Vypadáš dokonale.
Hele, nahoru půjdeme potom.
Až odejdou hosté…
půjdeme do mého pokoje.
- Ale až všichni odejdou? - Jo, jdeme.
Pojďme za hosty.
Přepínám.
Bruno.
- Co tu děláš, mami? - Co ty tu… Ty piješ?
To myslíš vážně? Jsem dospělý.
Zlato, pořád žiješ doma, a proto platí má pravidla.
Vlastně přemýšlím, že se nastěhuju k Inés.
Ten dům už znám, takže…
Fantastické, zní to krásně.
Nezapomeň, že jako tvá matka
se stejně vždycky dozvím o těch tvých volovinách,
a že jich je dost.
Tohle je Paulina… Aguirre, že?
Je to mámina známá.
Jeho máma je krasavice.
Promiňte, jdu si dolít.
Ale neměla sklenici.
Ale, ale.
Paulina De La Mora je blond.
Chiquis Drákula. Neříkej, že mi to nesluší.
Sekne ti to.
Až na ten poklopec.
Víš, že tátův soud byl zrušen.
I kdyby byl vinen, budu ho obhajovat.
Mluvíš jak politik, Chiquisi.
- Ty o tom víš svoje, že? - Tak trochu.
Vypadá to, že jsme ve stejné bitvě.
Uvidíme, na čí stranu se to převáží.
Ale já to chápu, Chiquisi.
Rodina je rodina. Miluješ je bez odsuzování.
Nebo ještě lépe, soudíš je, protože je miluješ.
Jdete vhod!
Tak na rodinu.
- Ať vyhraje ten nejlepší. - Ovšem.
Salo!
Neboj se.
Esperanza se má výtečně.
Jak výtečně?
- Vždyť tu tančím bez ní. - Vše je pod kontrolou.
Ašustín Corcuera.
- Myslela jsem, že se mi vyhýbáš. - Bacha na to, co říkáš před mou ženou.
Mohlo by tě to mrzet.
Jinak skončím jak Pato?
Mělas celou tu dobu na to, abys vznesla obvinění, a furt nic.
Tak už s tím přestaň.
A neříkej mi Ašustín!
Jmenuju se Agustín.
Juliáne?
Juliáne!
Mluvím s tebou, Ju…
Promiňte.
Promiňte, mladíku.
Myslím, že Julián to zabalil
a je s Tel Avivem.
Myslím, že je to horší.
- Někdo proletěl střešním oknem. - Eleno!
Pokud to Julián nezvedá, tak to byl on.
A radši bych, kdyby byl tady než v mém domě s mým synem.
Teda… měli bychom se ujistit, jestli není Julián někde uvězněný.
To má pravdu,
protože když půjdeme do toho tunelu
a někdo by tu zůstal, mohli by ho zatknout.
Jo.
Máte pravdu, Julián je uvězněný.
- Já to říkala! - To je takový vůl!
Rozumím, jdu pro něj.
A ty se soustřeď na Esperanzu.
Kdes byla, Virginio?
Celou dobu jsem tu a tančím.
Hledali jsme tě. Nevidělas nevěstu?
Divný, už to není na živo.
Virginio, to jsi ty se Salomónem.
Pojď se mnou.
Cos to tam dělala? Kam jdeš?
Jé, to jsem já.
- Řekneš mi to? - Jdete pozdě!
Budu to muset pustit znovu, myslel jsem, že jste profíci.
Dej vědět, kdy to bude, chci si něco ověřit.
Ernesto, přestaň. Ukaž mi tu kameru.
Máte 30 minut.
Ať to funguje, jinak končím. Jasné?
Prostě udělej, co máš, my se postaráme o zbytek.
- Díky. - Fajn.
Proč jsi byla se Salem? Všichni vás viděli.
Viděli co, Ernesto?
Viděli, jak se ženich prochází s hostem.
Zbláznil ses?
Za 20 minut budou všechny alarmy vypnuté.
Všichni na místa.
Paulino, co to děláš? Prosím, na tohle není vhodná doba.
- Dost, Marío José. - To mě poser. Paulino!
Bruno? Můžeme si promluvit?
Zlato…
jak je možné, že máš přítelkyni,
která žije v tomhle domě a já o tom nevím?
Mami, běž domů, než tě pošlou zpátky do basy.
- Jak to se mnou mluvíš? - Au, mami! Klid!
Pokračuj v tomhle tónu, a ty vlasy ti vyrvu.
Slib mi, že odtud odejdeš střízlivý.
Mami, to ti nemůžu slíbit.
- Vážně? Proč ne? Mluv. - Protože dnes ztratím panictví.
Zavři klapačku! Porno tě o sexu nic nenaučí.
Takhle to nefunguje a posereš to.
Máš s sebou aspoň kondomy?
Víš co? To stačí.
Seš šílená.
Nedělej to bez kondomu!
Neřvi tak, přeskočilo ti?
To by byla fakt levárna!
Uvidí to. Nebude to fungovat.
Ne, to neříkej. Něco vymyslíme.
Tak jak?
Nemůžeme najít místo, kam to schovat.
A hele!
Je tu díra.
- Nestydové. - To máme štěstí.
- Na co to je? - No, je to taková slastná díra.
Tadyhle strčíš pinďoura a pak ta druhá osoba…
Přestaň, my to chápeme!
- Kameru schováme sem. - Dobře.
A už ani muk.
Je zázrak, že se ti nestalo nic vážnějšího.
Vážnějšího? Přistihla jsem manžela s jinou.
A já myslela, že to ten dort mi zničí svatbu.
Nebude to první ani poslední zrušená svatba.
Vyloučeno.
Tak co budeš dělat?
Pro začátek jdu nakrájet dort.
Hodně štěstí, zdraví…
Počkejte, ne! Já dnes narozeniny nemám.
Ale ano, máš.
Jdeme!
Ritmo…
ritmo de la noche…
Nemusíte se bát.
Esperanza znamená naděje a ta nikdy neumírá.
- Je taková. Zmizí a pak se zase objeví… - Hele, už jde!
Jsem v pohodě, díky.
Agustíne, na minutku.
- Nebuď nervózní. - Ernesto!
- Co? - Musíme si promluvit.
- Co se děje? - Špatné zprávy.
Co se děje, Carmelo?
- No tak… úsměv. - Nech nás.
Díky.
- Nikdy bych ti neublížila. - Ano.
Tohle ale musíš slyšet.
- Virginia se vyspala se Salem. - Ale to já vím.
Ne, myslím… tady. Dneska.
Tady? Dneska?
Jak to víš?
Řekla mi to Esperanza.
- Ten hajzl. - Ernesto!
Usedněte ke stolu a užijte si dort.
Jeden krok…
…a další.
Pokračuj.
Věř si.
Do háje.
To je ono. A je to.
Našla jsem tě!
To je úleva!
Jak jsi tam vyšplhala?
Další ex? Tentokrát horolezec?
Ty tvoje zálety ti dost pomohly, Eleno.
Sklapni, Juliáne.
Našel jsem tu starou fotku mámy.
Možná ji ta majitelka zná. Nevím, ale možná proto nás nesnáší.
Nic nevidím.
Virginio, zapomeň na tu pomstu.
Cože? Proč? A co Agustín?
Pojďme domů za dětmi.
Co?
Užila sis se Salem.
- Měli jste sex. - Ne!
Říkal mi o tom plánu.
Pomstíme Patovu smrt, ne?
Co budeme dělat, Virginio?
Ernesto zajde pro Agustína a dovede ho sem.
Ty odvrať pozornost hostů a já ho nahraju.
Tak jo. Jak to mám udělat?
Počkej, Paulino! Ještě ne!
- Žádný strach. Je to jen alarm. - Další píseň věnuji…
- Najděte ji. - …novomanželům. Hlavně tobě, Salo.
A teda i tobě…
Salova ženo.
Lásko…
S ní jsi mě podvedl taky?
…nebudu tě obtěžovat.
Není to, jak si myslíš.
Můj osud byl zpečetěn.
To už vím.
Vím, že máš v hlavě bouři.
Lásko!
Sluší ti to!
Byla to jen náhoda.
Ve stejnou dobu, na stejné ulici.
To je ono!
Neboj se, neboj. Za minulost se nezlobím.
Vidíš?
Život je prostě takový.
Ty odejdeš, já zůstanu.
Přijde déšť a já už tvá nebudu.
Budu kočka, co se brouzdá deštěm osudu.
A pro tebe plakat budu.
Ahoj, Paulino.
Je smutné, že se musíme setkat takto.
Odveďte ji do kotelny, prosím.
Tady je kotelna?
Ne.
Použijte všechny prostředky,
aby vám Paulina prozradila, kde jsou její sourozenci.
Děkuji, pánové.
Přecházíme na plán C… jako „Cacas“.
Rozumím.
- Rozumím. Přecházíme na „Cacas“. - Co je to za plán?
Ten s těma narozeninama už jako skončil?
Sbohem, Cacas.
Pojď sem!
- O co jde? - Běž dovnitř.
Je tvůj.
Nech mě na pokoji, ty mrcho blbá!
- Já a blbá? - Kampak?
- Chci jen pravdu. - Už jsem ti to říkal.
Policejní zpráva konstatovala, že jsem Patricia nezavraždil.
Víš, že to není pravda.
Pojď sem. Dost, Agustíne.
Odhoď to břímě.
Ulev si od té noční můry. Od toho břemena, co tak dlouho nosíš.
Slibuju, že ti dám pokoj a přestanu tě obtěžovat.
Vzpomeň si na tu noc.
Já jsem odešla po půlnoci.
Tys tam zůstal s Patem. Byl strašně opilý. Pamatuješ?
- Jo. - Jo.
Všichni jsme byli namol, oslavovali jsme.
Prostě Silvestr. Dobře jsme se bavili.
To bylo krásné, Carmelo.
Díky, doufám, že to zafungovalo.
- Ta věc se Salem a Virginiou… - Ne.
Trápí mě, že nemůžeme být spolu.
Snad jednou, Ernesto.
Chce to čas.
Co je to?
Byl dědův.
Nech si ho.
Chci, abys ode mě něco měla.
Rozpoutala se bitka a oni nás vyhodili.
O co šlo?
Pato mi začal nadávat.
Proč ti nadával?
Protože jsme tam nebyli spolu.
Co se stalo, Agustíne?
Políbil mě.
Strčil jsem do něj!
Tvůj úlet mi nezkazí svatbu a tohle taky ne.
Počkej. Pato byl můj přítel.
Nech to, ať naše svatba něco znamená.
Spadl na zem a oni do něj začali kopat.
- Tys nic neudělal? - Nebyl jsem…
Dnes začíná tvá nejhorší noční můra, Salomóne.
A v tu chvíli…
jsem se musel rozhodnout.
Najednou se mi začala vařit krev.
Nevěděl jsem, co dělám a…
A co, Agustíne?
Začal jsem ho mlátit.
Zapřel jsem se nohama…
a mlátil jsem ho.
A pak?
Co se stalo pak?
Zabil jsi ho.
Lásku mého života?
Ano, zabil jsem ho. Spokojená?
- Tak co? - Ne, Agustíne!
Nikdy bys nepochopila, jaké to je zabít někoho, koho miluješ.
Chtěl jsem s ním spokojeně žít.
Chtěl jsem s ním utéct do Méridy.
Mít s ním rodinu!
Ale nemohl jsem, Virginio! Nemohl!
Byl jsem zbabělý.
Zničil jsem ho!
Sbohem, Virginio.
Včera mi řekli, že se stále po mně ptáš.
Taky mi řekli, že při tom brečíváš.
Nevím přesně, co se stalo
ani to, jak to všechno dopadlo.
V našem každodenním životě
už nezbyla žádná radost.
Včera mi řekli…
Kam jde naše láska?
…že se po mně…
Jestli každý den…
…pořád ptáš.
…uvadá květina…
Taky mi řekli…
…naší radosti.
…že při tom brečíváš.
Kdybys to udělala,
než jsi odešla…
Kdybys to udělal,
než jsi zažal trpět.
Dneska bys měl tolik,
tolik lásky.
A jediné, co ti zbylo,
je vzpomínka na mě.
A kdybych se jim vzdal?
Ne, Juliáne. Musíme to dotáhnout.
Pro Paulinu je to důležité.
Ale Tel Aviv je sám
a my tady šaškujeme.
To myslíš vážně? Není sám, je s Pablem.
A prokaž mu respekt, je to jeho třetí táta.
Naše dítě má tu nejlepší rodinu.
A víš proč?
Protože víme, jak na to.
Víme, jak funguje rodina.
Ten plán selhal.
Udělali jsme všechno, ale někdo to odpojil.
To stačí! Dost, Virginio!
Vypadni z mý svatby, Virginio.
Už jdu.
- Esperanzo! - Jdeme.
Pojďme tancovat, lásko.
Sláva novomanželům!
Sláva!
Esperanzo, přestaň!
Pojďme tancovat.
Jdeme na to.
- Dobrý? - Skoro.
Alarmy jsou vypnuté.
Juliáne.
Vem to tunelem, já se podívám, jak to jde v květinářství.
Tak zatím, ahoj!
Eleno.
My víme, jak funguje rodina.
Paulino, slyšíš mě?
Jo. Dostaň mě odsud, prosím.
Někdo vypnul alarm. Pokud chceme dovnitř, je to teď.
Rozumím.
Bože, tohle je pěkná pakárna.
Jsem jak 007.
- Je to tady, ne? - Ne, tady.
Pojďme.
- Něco jsem zahlídla. - Nikdo tu není.
Tady?
Připravená?
- Babička má vodní postel? - Říkala jsem ti, že je šílená.
Holky!
Omlouvám se, chtěla jsem vědět, jak to jde s tím tunelem.
- Jde to dobře. - Ano.
Bruno…
- Děje se něco? - Ne. Jsem v pohodě.
Nedělej to…
Co je to?
Prosím…
- Mami? - Omlouvám se!
„Mami“? Je tu tvoje máma?
Promiň.
Omlouvám se, ale nemohla jsem to dopustit.
Mami, to je tak trapný! Proč jsi tady?
To vy chcete okrást babičku, že jo?
Ne, nikoho nechci okrást.
Jo, je to ona.
Bruno, prosím tě.
Víš přesně, proč tu jsme.
- Abyste našli nějakou pokladnici. - Jde o mnohem víc!
Vrátili jsme se sem, abychom osobě,
která se o nás celý život starala,
byla s námi
a hýčkala nás, něco vrátili.
Proto tu jsme.
Jsme její rodina.
Jsme tu, abychom splnili…
Deliino poslední přání, protože umírá.
Delia co?
Delia umírá!
Jak to víš?
María José mi to řekla. Slyšela jsem ji přes počítač.
Delia umírá?
- Co jste zač? - Jsou moje rodina.
Mami, víš ty, proč jsem vůbec tady?
- Neříkej, že… - To ne.
Včera jsem zaslechl o tom pokladu
a taky to měla být naše noc.
Ale zase jsem chtěl pomoct rodině.
A nic jsem neřekl, protože jsem tě nechtěl zase zklamat.
Zlatíčko, drahoušku!
Nevypadnem odsud?
Když přísaháš na svou rodinu… Má to nějakou váhu?
Jo, má. Rodina je rodina a miluješ ji takovou, jaká je.
Vlastně jsi na ně přísná, protože je máš ráda.
Můžeš nás nahlásit babičce.
Pochopím to.
Ne. Ani náhodou. Pomůžu vám.
Jsi úžasná! Bruno, je fakt úžasná.
Pokladnice? Co se to tu děje?
- María José ten prsten nezapomněla. - Jdeme za Deliou. Proč jsme ještě tady?
To Delia mě požádala, abych tu starou pokladnici našla.
- Pamatujete si ji někdo? - Samozřejmě!
- Já ne! - Tak kde je?
Asi si vzpomínám. Počkejte.
To myslíš vážně, Eleno? Zamysli se.
- Jeden krok. - Věříme ti.
A další.
- No tak, Eleno. - Dopředu.
- Eleno! - A…
- Ne! Je to zazděné! - To ne!
Nemáme čas.
- Měli bychom to vzdát. - Ani náhodou!
Delia ten poklad dostane, i kdyby mě to mělo zabít!
- Opatrně. - Tak se mi to líbí!
- Mám to, sejf. - Přesně tak!
- To není možné. - Co se děje?
Můj rok narození nefunguje.
Ostraha!
- A Elenin? - Zkus můj rok.
Ani náhodou.
No proto.
Ví někdo, kdy se narodila Delia?
Delio, kdo má dnes narozeniny?
Já, zlato.
Kolik ti je?
- Blahopřeji! - Děkuji.
Ten dort je krásný. Všechno nejlepší.
- Pojďme sfouknout svíčky. - Něco si přej.
- Co je to? - Nůž na dopisy našeho pradědečka.
Padáme!
- Funguje to! - Panebože!
- Pokračuj. - Bacha, je to ostré.
Tamhle!
Pozor na ten hrot.
- Našli jsme to. - To je ono.
Systém zapnutý.
Zapnul se alarm. Utíkejte!
Eleno, za tohle zaplatíš!
- Musíme zariskovat. Všichni do skříně! - Coming out už byl!
Na tři utíkáme do tunelu.
Jedna, dva, tři!
Pojďte!
Systém vypnutý.
Ne!
- No tak! - Dělej!
- Rychle! - Pojďte!
Madam.
Nešlo to, jak jsme plánovali, ale není všechno ztraceno.
Mám tohle.
Snad to poslouží.
- Děkuji. - Na shledanou.
Jak se mají rodiče?
- Můžeme? - Jo, jedeme.
Brzy se uvidíme.
Díky za pomoc, Carmelito.
Našla jsem tohle.
Určitě to patří tobě.
Budu…
to opatrovat.
Díky, Carmelo, a sbohem.
Půjdeme.
Tak jsme se na tu svatbu soustředili,
že jsme zapomněli
na narozeniny důležitého člena rodiny.
Zastavte! Máme je!
Tamhle jsou! To jsou oni, babi!
Co je zas tohle?
„Tohle“? Jsme snad lidi, ne?
Nesnáším, jak se z toho ta De La Mora pokaždý vyvlíkne!
Proklínám je tím nejhorším morem!
Moc mě to mrzí, zlato.
Proč? Lepší, než kdyby ses dívala…
Ne, o tomhle nemluvím, Bruno…
Mám problém najít rovnováhu
mezi tím být přísná a dát ti pokoj.
Mít moderní rodinu je těžké.
Mít rodinu je těžké. Tečka.
Mimochodem, zavolej mámě, ať nevyšiluje.
Ale vybije si to na mně.
Já vás slyším.
Pohněte, v nemocnici na vás někdo čeká.
Dobrá práce!
Aspoň se už do toho baráku nebudeme muset vracet.
S Diegem tam ještě máme nějaké resty, ne?
- Můžeme použít tunel… - Ne, v pohodě. Nemusíme se tam vracet.
Ty resty vyřešíme doma.
- Ale no tak! - Hej.
Vypadáš tak uhlazeně,
a z úst ti vycházejí takové hnusoty.
Nedá nám pokoj.
Cítím z tebe poppers.
Nakonec jsem dosáhla svého.
Chtěla jsem se rozloučit s Patem.
Rozloučit se s Patem?
Virginio, nech toho.
Zapomeňme na minulost a buďme opravdový pár.
Je to to nejlepší, to nejzdravější.
Zapomeňme na minulost, ta se nevrátí.
Jasně.
Už žádná Carmela, žádný Salo, nikdo.
Jen my dva.
Jen my.
Tady to je, Paulino.
Tady máš všechny potřebné důkazy.
Co je na té kazetě, že tě to tak zajímá?
Pravda.
Podívej, to jsme my.
Hele, Delio.
To jsi ty.
Drahoušku.
Podívejte se na ty obrázky.
Tohle jste mi nakreslili k narozeninám.
Máš pravdu.
- Ukaž. - Podívej.
To jsou moje poklady.
Vždycky jsi kreslil líp než já.
Mám tu ještě jeden poklad.
To je máma za mlada, táta, Salo, Carmela
a pár dalších lidí.
Esperanza.
Ty ji znáš?
Jistě, Eleni.
A tohle je Agustín Corcuera.
O té noci, Paulino…
Tam to všechno uvidíte.
Připraveno.
Najednou se mi začala vařit krev.
Nevěděl jsem, co dělám a…
A co, Agustíne?
Nezapomeňte.
Mysl, srdce a síla!
To není možné.
To je ono!
Je mi to líto, Pau.
To jsme my.
Jakoby ti Tel Aviv z oka vypadl.
Nevzdávej to, synku.
To je ono!
Můj drahý Piri!
To je ono, zlato!
Musíte mi slíbit, že nebudete plakat.
Jen vzpomínáme, zlatíčko.
Paulini…
Piri…
Eleni…
Mám vás moc ráda, děti.
Slibuji vám.
že to všechno dopadne dobře.
Všechno dopadne dobře.
Jo.
KVĚTINOVÝ DŮM
VŠECHNO NAKONEC DOPADNE DOBŘE.
A POKUD TO NENÍ DOBRÉ, TAK TO KONEC JEŠTĚ NENASTAL.
Překlad titulků: Jan Kucherko