Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫ילדות שלי.‬
‫אימא שלכן תכעס אם היא תתפוס אתכן‬ ‫שוברות את הקיר הזה שוב.‬
‫דליה?‬ ‫-דליה?‬
‫דליה, את בסדר?‬
‫-גברת דליה.‬
‫חשוב מאוד שתשתפי את משפחתך במצבך.‬
‫לצערי, אנחנו לא מנצחים במלחמה הזו.‬
‫אנחנו זקוקים לפרטי קשר של קרוב משפחה שלך.‬
‫תראי, הטיפול קשה מאוד…‬
‫- דה לה מורה‬ ‫פאולינה: 51511445606 -‬
‫- אלנה: 5528431137‬ ‫חוליאן: 4372246603 -‬
‫- סרט מקורי של NETFLIX -‬
‫מצאת את דליה?‬
‫לא, ניסיתי להתקשר לנייד שלה‬ ‫ולא הייתה תשובה.‬
‫הלו? מה קורה, חוליאן?‬
‫כלום. אם לא נמצא את דליה,‬ ‫דייגו ייקח את תל אביב למעון.‬
‫אני מעדיפה שפבלו יטפל בו.‬
‫לא, זה מה שאני אומרת. קחו אותו למעון.‬
‫חוליאן, תזהיר אותי כשאני בשיחת ועידה.‬ ‫-מה הבעיה שלך? תירגעי.‬
‫מה את מסתירה?‬
‫אין מה להסתיר, אבל מדובר בבן שלנו.‬
‫לכן אני אומרת שיהיה הכי קל‬ ‫לקחת את ירושלים למעון.‬
‫הבנתי, פאולינה. תודה ששיתפת.‬
‫אתם לא חושבים שלדליה יש מספיק על הראש‬ ‫עם חנות הפרחים?‬
‫אני בדיוק חונה שם ליד.‬
‫אני אדבר עם דליה ואודיע לכם.‬
‫ביי.‬
‫- בית הפרחים -‬
‫היי, אמנדה!‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫מה שלומכן, בנות?‬ ‫-היי!‬
‫אלנה, איזה נס!‬ ‫-אל תגזימי, גלוריה.‬
‫הייתי פה רק לפני חודש…‬
‫חודשיים… שלושה חודשים.‬
‫רואה?‬ ‫-זה הרבה.‬
‫החיים העסיקו אותי.‬
‫אז, איפה דליה?‬
‫היא לא פה.‬
‫מה?‬ ‫-היא לא באה.‬
‫מוזר. היא גם לא עונה לטלפון.‬
‫אין טעם. הוא נפל לה לפני כמה ימים…‬ ‫-לתוך מים!‬
‫הרצפה הייתה רטובה, ו… את יודעת.‬
‫טוב, תוכלו בבקשה למסור לה שאני מחפשת אותה?‬
‫האמת היא שכולנו מחפשים אותה. זה די חשוב.‬
‫את צריכה לבקר יותר.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אל תיעלמי ליותר מדי זמן.‬
‫שלושה חודשים הם כמו חיים שלמים.‬ ‫-כן, אני יודעת.‬
‫או מגפה.‬ ‫-כן, מגפה.‬
‫טוב, בנות. בבקשה, תמסרו לדליה.‬
‫ביי.‬ ‫-להתראות.‬
‫תודה, בחור צעיר.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫בואי ניתן את זה לאימא.‬
‫תראי לי, דליה.‬
‫הוא עדיין לא נרדם.‬
‫פירי, מותק.‬
‫קרה משהו, גברתי?‬
‫״הנכם מוזמנים בברכה‬ ‫לחתונתם של סלומון כהן…״‬
‫זה על אמת הפעם?‬
‫אני לא יודעת, אני מקווה בשבילו שכן.‬
‫איפה האולם? תראי לי.‬
‫למה? אנחנו לא הולכים.‬ ‫-חייבים ללכת, וירגיניה.‬
‫את רק תזיני את השמועות‬ ‫על כך שאת עדיין מאוהבת בו.‬
‫אילו שמועות, ארנסטו?‬ ‫אתה היחיד שמדבר על זה.‬
‫לכן הוא ביטל כל כך הרבה חתונות.‬
‫אם אתה כל כך רוצה ללכת,‬ ‫לך ותמסור לו מזל טוב ממני.‬
‫זה פותחן המכתבים של סבא שלי.‬
‫כן, לא כדאי לך לאבד חפץ שעבר במשפחה שלך.‬ ‫את הירושה שלך.‬
‫אני אפתח, דליה.‬
‫סלו?‬
‫שלום, אלנה.‬ ‫-היי.‬
‫המכונית שלך חונה בחוץ, אז הסתקרנתי.‬ ‫מה אתה עושה פה?‬
‫מי זה?‬ ‫-אף אחד.‬
‫זו אלנה דה לה מורה!‬
‫״אף אחד״? יכולתי להיות הבת שלך.‬
‫אלנה, נדבר אחר כך.‬
‫היא ידידה ותיקה שלי שקנתה את הבית,‬ ‫זה הכול.‬
‫זה לא מתאים עכשיו.‬ ‫-למה אתה כל כך מסתורי?‬
‫אתם לא רוצים להסתבך עוד יותר.‬
‫אפשר לדבר עם צ׳וי?‬ ‫-אל תערבי את חזוס בכל זה.‬
‫טוב, בן.‬
‫קח את הטלפון שלי, בבקשה.‬
‫מה דודה שלך כתבה בצ׳אט הקבוצתי של האחים?‬
‫בבקשה.‬
‫היא אומרת, ״משהו מוזר קורה בבית שלנו.‬ ‫טוב, בבית שלנו לשעבר״.‬
‫זהו?‬
‫אימא, למה היא בבית?‬
‫אתן צריכות להתקדם, להמשיך הלאה. להתבגר.‬
‫די, ברוניטו.‬
‫להתבגר.‬
‫תענה לה, קדימה.‬
‫״בסדר.״‬
‫ואז תוסיף את האימוג׳י עם המונוקל.‬
‫בסדר.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫תשנה כבר את השם של הצ׳אט הקבוצתי.‬
‫תשנה אותו ל״אחיות״.‬
‫עשיתי את זה.‬ ‫-תודה.‬
‫זו אימא.‬
‫אוי, אימא שלך.‬
‫תעביר אותה לרמקול.‬
‫הינה.‬
‫הלו, מתוקה. מה נשמע?‬
‫פאו, יש לי חדשות רעות.‬ ‫-לא.‬
‫את על רמקול. ברונו פה איתי.‬
‫כלומר, יש לי חדשות מצוינות.‬ ‫-יופי.‬
‫אימא, אני רגיל לחדשות רעות במשפחה הזו.‬
‫באמת.‬
‫זה לא קשור אליך‬
‫או לבעיות שלך עם אלכוהול ופורנו.‬ ‫על זה נדבר אחר כך.‬
‫מה?‬ ‫-אנחנו צריכים לדבר על זה.‬
‫אתה מתנהג כמו מטומטם.‬ ‫-איך ידעת?‬
‫פאולינה, מבטלים את האישומים‬ ‫נגד אגוסטין קורקוארה.‬
‫לא.‬ ‫-עשיתי כל מה שיכולתי, באמת,‬
‫אבל אין מספיק ראיות.‬
‫עברו שנים רבות מדי, ו…‬
‫אימא, פספסת את הפנייה שם.‬
‫מחשב מסלול מחדש.‬
‫אין לך מושג כמה זה נורא, אהובה.‬
‫הינה.‬
‫לאגוסטין הזה יש עורכי דין תותחים.‬
‫ממש כרישים, את מבינה?‬
‫אין למריה חוזה מה לעשות יותר.‬
‫משפחה זו משפחה, אבל אין לנו כסף לזה.‬
‫לא הגיע הזמן לספר לאחים שלי מה קורה?‬
‫לא, פאו.‬
‫אני לא רוצה שהם יראו אותי ככה.‬
‫את חייבת לקיים את ההבטחה שלך.‬
‫אני אקיים.‬
‫רק שסיפרת לי.‬
‫סתום.‬
‫סתום, לא סיפרתי לך.‬
‫שמעת אותי בטעות.‬ ‫-לא, את ממש סיפרת לי.‬
‫אל תתחצף אליי.‬ ‫-אל תריבו, פאו.‬
‫קצת כבוד.‬
‫פאולינה?‬ ‫-כן, אהובה?‬
‫חלמתי שוב את החלום ההוא.‬
‫החלום על ויסנטה פרננדז? איך את אוהבת אותו.‬
‫לא, פאו.‬
‫החלום על האוצר.‬
‫מה זה קשור עכשיו, דלי?‬
‫אוי, פאולינה.‬
‫כשהייתם קטנים,‬
‫את והאחים שלך‬ ‫החבאתם אוצרות בחדר השינה של ההורים שלכם.‬
‫את לא זוכרת.‬
‫ברור שלא, דליה.‬
‫חוץ מזה, אם היה אוצר בבית ההוא,‬
‫הייתי חופרת ומוצאת אותו במו ידיי.‬
‫אבל יש.‬
‫אני חושבת שהחלום שלי נבואי.‬
‫אתם תמצאו שם את ההוכחה נגד אגוסטין.‬
‫זו התגלות, דליה, לא נבואה.‬
‫טוב, גם זה.‬
‫אימא שלך הייתה אישה אינטליגנטית מאוד.‬
‫אני בטוחה שהיא החביאה שם את ההוכחה‬
‫כי היא ידעה ששם אף אחד לא יחפש.‬
‫אף אחד חוץ מכם.‬
‫אתם חייבים למצוא אותה.‬ ‫-אוי, דליה.‬
‫אני לא זוכרת את זה בכלל,‬
‫אבל אם את כל כך בטוחה, אני אמצא אותה.‬
‫תעשי את זה לפני הניתוח שלי, פאולינה.‬
‫בסדר.‬
‫אגב, תזכירי לי מה תאריך הניתוח שלך.‬
‫כתבו את זה? אני לא רואה. הזדקנות זה נורא.‬
‫תקשיבי…‬
‫דליה?‬
‫דליה!‬
‫אוי, לא. דליה…‬
‫אפילו לא קמת! היא יכולה הייתה למות.‬
‫הרמתי את הראש.‬ ‫-בוא, הולכים הביתה.‬
‫מה עם הטיפול שלי?‬
‫שקט.‬
‫יופי, היא נושמת. זה היה מפחיד.‬
‫בוא נלך הביתה. כל היום אתה עם הטלפון!‬
‫ביי, דליה.‬
‫מה הריח הזה?‬
‫זו…‬
‫זו סתם תרופה, מתוקה.‬
‫את לא הולכת לחתונה?‬
‫לא, מה הטעם?‬
‫חתונות הן כאלה משעממות.‬
‫לכן אני לא אתחתן לעולם.‬
‫הכול תלוי באדם שאיתו את מתחתנת.‬
‫אני בטוחה שהחתונה שלך תהיה כיפית.‬
‫לכן, תבטיחי לי שכשתגדלי,‬
‫את תמצאי את האדם הנכון.‬
‫את האביר על הסוס הלבן שלך.‬
‫כמו אבא?‬
‫כן.‬
‫כן, כמו אבא שלך.‬
‫בדיוק כמוהו.‬
‫הוא מציאה, אה?‬
‫יכולתי ללכת ישר לטיפול.‬ ‫את חייבת להתחיל לסמוך עליי.‬
‫בוא נקבע ליום אחר.‬
‫מה שחשוב הוא שנבלה ביחד זמן איכות.‬
‫את רק רוצה לפקוח עליי עין‬ ‫מאז ששלחת אותי לגמילה.‬
‫אף אחד לא שלח אותך לשום מקום.‬
‫פשוט הלכת למחנה קיץ‬
‫שמתמחה בטיפול באנשים עם חיבה לאלכוהול.‬
‫קדימה.‬ ‫-היי, אימא?‬
‫מה?‬ ‫-אפשר לקבל את המפתח לרכב?‬
‫בשביל מה?‬
‫כדי לשמוע מוזיקה.‬
‫הוא שם.‬ ‫-תודה.‬
‫אני סומכת עליך, טוב?‬
‫אל תעשה לי פרצוף חמוד.‬
‫הפנים היפות שלך יתחצ׳קנו לגמרי‬
‫אם תחשוב שאתה חתיך.‬
‫אתה לא כזה חתיך, טוב?‬
‫אוי.‬
‫מה קרה?‬
‫אלוהים ישמור.‬
‫למה לעשירים במקסיקו יש כזה טעם נוראי?‬
‫טוב, בעצם זה ככה בכל מקום.‬ ‫זו קללה אוניברסלית.‬
‫מי זו האישה המסתורית הזו?‬
‫למה לעצב ככה את הבית?‬
‫למה כהן נמצא שם?‬ ‫-למה הוא לא הכניס אותך?‬
‫ומי הרג את פאקו סטנלי?‬
‫אוי, סתום.‬ ‫-אתה כזה מטומטם, חוליאן.‬
‫זו לא בדיחה, משהו קורה פה.‬
‫איפה דליה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫זה קשור?‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫הבנות בחנות הפרחים התנהגו ממש מוזר.‬
‫לא, לא קורה כלום.‬
‫אם באמת לא קורה כלום,‬ ‫למה את כל כך מתעקשת לדפוק?‬
‫הרי ברור שהם לא פותחים.‬
‫מריה חוזה‬ ‫שכחה את הטבעת של סבתא בכספת, טוב?‬
‫אני לא מאמינה.‬ ‫-תאמיני.‬
‫הכול בסדר.‬
‫ניכנס, ניקח אותה, וזהו.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אני פאולינה דה לה מורה.‬
‫כן, אני יודעת מי את.‬
‫ואתם בטח אלניטה דה לה מורה‬ ‫וחוליאנסיטו דה לה מורה.‬
‫אתה הרקדן שמנענע את הירכיים.‬
‫היא מכירה אותנו!‬
‫אתה ממש טוב.‬
‫הנכדה שלי הראתה לי סרטון שלך.‬ ‫כמה אנרגיה, אלוהים.‬
‫כמה מביך.‬ ‫-תודה.‬
‫תראי, אנחנו לא רוצים להפריע לך,‬
‫אבל שכחנו משהו בפנים, ורצינו…‬
‫משהו?‬ ‫-כן, זה ייקח רק חמש דקות.‬
‫אני מקווה שזה לא מפריע לך.‬ ‫-זה כן מפריע לי.‬
‫כשקניתי את הבית, קניתי את כל תכולתו.‬
‫לא, פאולינה?‬ ‫-בטח.‬
‫אבל אני בטוחה שאת מבינה, זה חפץ אישי.‬
‫אז, את אינס?‬
‫לא, אינס היא הנכדה שלי.‬
‫הבית על שמה, אבל אני הבעלים.‬
‫ועכשיו, אם תסלחו לי, אני עסוקה מאוד.‬
‫ברור.‬ ‫-תחזרו הביתה.‬
‫תודה.‬ ‫-יפה מצידך.‬
‫הבית לשעבר.‬
‫אזהרה. אתם קרובים מדי לדלת.‬
‫אנא התרחקו.‬
‫השמע לא מתאים לסרטון.‬ ‫-מה?‬
‫איך סבתא זקנה ומתוקה כזו‬ ‫משאירה אותנו בחוץ ככה?‬
‫משהו מוזר קורה כאן.‬
‫ממש מוזר.‬ ‫-אמרתי את זה מההתחלה!‬
‫אז בואו נגלה.‬
‫ברונו, לא.‬
‫ברונו!‬
‫אוי, לא.‬
‫מישהו עושה מסיבה.‬
‫זה הנשק הסודי שלנו.‬
‫אתה תטפל בזה?‬ ‫-כן, דייגו ואני.‬
‫חוליאן, תקשיב.‬ ‫לא רציתי להגיד את זה, אבל עכשיו אני אומרת.‬
‫אני לא אוהבת את הסידור שלנו.‬
‫ואני לא אוהבת את תל אביב.‬
‫אלנה, איך את מדברת? הוא הבן שלך!‬
‫הוא רק צריך להיפתח אלייך.‬
‫רגע, לא. אני לא אוהבת‬ ‫שאתם קוראים לו תל אביב,‬
‫כי קוראים לו פטריסיו. טוב?‬ ‫-אה, טוב.‬
‫יופי של מחווה,‬
‫אבל עכשיו אנחנו צריכים להתרכז בראיות.‬
‫במה?‬ ‫-כלומר, בטבעת של סבתא.‬
‫כולם קוראים לו תל אביב.‬
‫בואי לא נבלבל אותו, מסכנון.‬
‫אה, זה יבלבל אותו? יש לו שלושה אבות ואימא.‬
‫טוב? הוא גם ככה יהיה מבולבל.‬
‫יש לי תוכנית.‬
‫שוב, וירגיניה?‬
‫זה פטריסיו.‬
‫היי, פטו! מה נשמע?‬
‫וירגיניה, חשבתי על זה.‬ ‫לא נלך לחתונה. ניצחת.‬
‫לא, בדיוק להפך.‬
‫אנחנו חייבים להגיע לחתונה.‬ ‫-תחליטי כבר, וירגיניה!‬
‫אנחנו ננקום באגוסטין.‬
‫איך את יודעת שהוא יהיה שם?‬
‫נו, איך? פטו אמר לי.‬
‫חיכינו שנים לרגע הזה.‬
‫נו, את אמרת. עברו שנים.‬
‫בואי לא נסתבך בצרות.‬
‫אומרים שנקמה היא מנה שכדאי להגיש קרה.‬
‫שלי קפואה, ויש לנו תוכנית.‬
‫יכול להיות שזו תהיה‬ ‫ההזדמנות היחידה שלכם להשיג את הטבעת.‬
‫אבל אם תיכשלו,‬ ‫תצטרכו להתמודד עם המשטרה בעצמכם.‬
‫שוב, בתור עורכת הדין שלכם, אני חייבת לציין‬
‫שעצתי המקצועית היא להגיש את הניירת‬
‫ולהשיג צו חוקי להיכנס לנכס.‬
‫לא!‬
‫לא, מריה חוזה. דיברנו על זה.‬
‫טוב.‬
‫למשפחה הזו יש נטייה להיכנס לכלא.‬
‫זוכרים את הכנס בפינלנד?‬
‫שקט, ברונו עלול לשמוע.‬
‫אפרופו, איפה הוא?‬
‫מריה חוזה, תתרכזי בתוכנית, בבקשה.‬
‫אין לנו הרבה זמן.‬
‫אבל ההתמכרות שלו לפורנו רך…‬ ‫-מה?‬
‫נו, באמת. כל הפורנו הוא רך.‬
‫בכל אופן, אני עושה את זה‬ ‫רק כי אלה נסיבות יוצאות דופן.‬
‫לא את זו ששכחת את הטבעת?‬
‫טוב, כן. ברור, כן. אני שכחתי את הטבעת.‬ ‫ואני גם הגיתי את התוכנית.‬
‫שאקח את תל אביב?‬ ‫-פטריסיו בסדר אצלי.‬
‫אז תכתבו או שתקליטו, כי לא אחזור על זה.‬
‫אפשר להגביר קצת? אני לא…‬ ‫-הייתי עוזרת אם הייתי יודעת איך.‬
‫לוחצים פה…‬
‫זהירות!‬ ‫-תירגעו כבר!‬
‫אני יכולה לטפל בו.‬
‫בואו נבקש מברונו.‬
‫ברונו הוא כמו אדוארד‬ ‫מ״המספריים של אדוארד״.‬
‫הוא הורס את כל מה שהוא נוגע בו.‬ ‫-לא, אני לא זקן.‬
‫אלוהים, כולנו נגמור בכלא.‬
‫אוי, המשפחה הזו…‬ ‫-הינה.‬
‫ואו, זה השקיט אותו בשנייה.‬ ‫-טוב, סיימנו.‬
‫בואו נראה.‬
‫מה אנחנו צריכים לעשות?‬
‫נקליט אותו.‬
‫בלי ראיות לווידוי שלו, איש לא יאמין לנו.‬ ‫בטח לא עכשיו, כשאני וירגיניה דה לה מורה.‬
‫אפס אמינות.‬
‫בלי להעליב.‬
‫רגע, איפה מיקאלה?‬
‫היא בסיבוב הופעות.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫לא אמרת שהיא חלק מהתוכנית.‬
‫היא מנסה להיות כוכבת, יחד עם אבא וכרמלה.‬
‫טוב, לא נורא.‬
‫זה פשוט מגדיל את הסיכוי‬ ‫שכל התוכנית תלך לעזאזל. אבל בסדר.‬
‫בואו נפנה לחובבנים.‬
‫חוליאן.‬
‫אנחנו יודעים שצ׳יקיס ברשימת המוזמנים.‬ ‫אתה תתקשר אליו ותבקש לבוא איתו.‬
‫אני בא עם צ׳יקיס?‬
‫נו, חוליאן, הוא תמיד היה בקטע שלך.‬
‫אתה תעשה לו את היום.‬
‫אני יכול לעשות משהו אחר?‬
‫חוליאן, בבקשה, אל תהיה אנוכי.‬ ‫הדבר הזה חשוב לכולנו.‬
‫אבל אני לא זה ששכח את הטבעת.‬
‫אתם צריכים להיות דיסקרטיים מאוד.‬
‫אנחנו חייבים לנקום את מותו של פטו.‬
‫צריך לגייס בני ברית,‬
‫אבל אסור לנו להסתבך בצרות.‬
‫אתם תסתננו למסיבה אחד־אחד.‬
‫ברגע שאני אכנס למסיבה,‬ ‫אני אהיה סתם עוד אורחת.‬
‫חוליאן יסיח את דעתם של האורחים,‬ ‫במיוחד את מעריצי לורד ״תביא לי״.‬
‫המעריצים של מי?‬ ‫-לורד ״תביא לי״!‬
‫לורד ״תביא לי״!‬
‫אני אקליט את הווידוי שלו.‬ ‫כל האורחים יהיו עדים.‬
‫שלחתי לכם מפה של הבית,‬ ‫למקרה שנלך על תוכנית ״משימה בלתי אפשרית״.‬
‫נבצע את התוכנית הזו‬ ‫אך ורק אם נוכל לבצע את תוכנית‬
‫״יום הולדת שמח, מהחברים הוותיקים והחדשים״.‬
‫אני אישית חושבת שהשם הזה ארוך מדי.‬
‫אני מסכים.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫חשוב שתפעלו בתחכום.‬ ‫בלי אלימות, בלי להשאיר עקבות.‬
‫יהיה קשה להקליט אותו,‬
‫אבל אני יכול להוביל את אגוסטין למלכודת‬ ‫בלי שאף אחד ישים לב.‬
‫איך תעשה את זה?‬
‫עם קסם אישי.‬
‫תקשיבו למוזיקה.‬
‫אלנה תתזמר את התוכנית‬
‫ואם משהו ישתבש,‬ ‫היא תנגן את ״אודה לשמחה״ על הטובה.‬
‫אוי, באמת!‬
‫אלנה לא מסוגלת לנגן על שום כלי.‬
‫זוכרת את החצוצרן שיצאתי איתו בתיכון?‬
‫הוא לימד אותי לנגן בטובה.‬
‫אני בטוח.‬
‫יצאנו לסיבוב הופעות באירופה עם תזמורת.‬
‫ניגנו ברומניה, בארמניה ובצ׳כיה.‬
‫זה היה מדהים.‬ ‫-לא היה לי מושג.‬
‫בואו נדבר על המנהרה.‬ ‫-איזו מנהרה?‬
‫יש מנהרה‬
‫שמחברת בין חנות הפרחים‬ ‫לבין הארון של וירגיניה.‬
‫הינה.‬
‫היא הייתה מתגנבת החוצה ונפגשת עם ד״ר כהן…‬
‫זה בשבילך!‬
‫…מעשנת מריחואנה, או משחררת קצת בכי.‬
‫בחגים ובמועדים, היא עשתה שם סקס.‬
‫מה?‬
‫זו אימא שלי.‬ ‫-וירגיניה סיפרה לי את כל זה‬
‫כשהייתה שיכורה בקברט.‬
‫היא ממש פרקה כל עול באותו ערב. היא…‬
‫בינתיים…‬
‫אנחנו נפרוץ למערכת האבטחה של הבית.‬
‫מי זה ״אנחנו״?‬
‫אנחנו במטה במדריד. תגידו שלום.‬
‫שלום!‬ ‫-שלום!‬
‫למה חשבתם שאני עוטה מסכה?‬
‫אנחנו מחזיקים פה מעמד.‬
‫הילחמו!‬
‫אוי, באמת.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫בינתיים, יש לנו רק זה את זה.‬
‫נצטרך לגבות זה את זה.‬
‫אני אהיה כאן עם המחשב שלי‬ ‫ואפקח על הכול, מובן?‬
‫הכול ברור?‬ ‫-בסדר, כן.‬
‫בעוד 24 שעות,‬ ‫נחזיר אלינו את הטבעת של סבתא.‬
‫זו ברית.‬
‫בעוד 24 שעות, ננקום באגוסטין קורקוארה.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-הייתה לי צמרמורת.‬
‫זו אימא.‬
‫סליחה, אני צריכה לענות.‬ ‫זו הפסיכולוגית של ברונו.‬
‫נו, וירגיניה.‬ ‫-נלך לישון.‬
‫מאוחר.‬ ‫-אני רק אתן לו נשיקה.‬
‫מתוק שלי.‬
‫הוא גמור לחלוטין.‬
‫אין בעד מה, חבר׳ה. להתראות!‬
‫ביי.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫ועכשיו אני המטומטמת ששכחה את הטבעת.‬
‫כאילו הייתי שוכחת אותה.‬
‫אנחנו באמת עושים את כל זה בשביל טבעת?‬
‫סליחה, אלנה. חשבתי שכבר ניתקתי.‬
‫שיחות וידאו הן ממש מסובכות, אה?‬
‫הלו? אנחנו צריכים לדבר.‬
‫מישהו ינסה לפרוץ לבית של סבתא שלך‬ ‫בזמן המסיבה מחר.‬
‫תסבירי לי מה קורה!‬
‫עכבר!‬
‫אל תשכח לחטא את הבקבוק ואת השמיכי שלו‬ ‫אחרי כל שימוש.‬
‫ואתה יודע שהוא מנמנם כל שעה וחצי.‬
‫אם הוא יילחץ…‬ ‫-אל תדאג, חוליאן.‬
‫כן?‬ ‫-הראש.‬
‫רגע, אני אעשה את זה.‬ ‫-רוצה להחזיק אותו?‬
‫אוי, כן, מתוקי. התינוק המתוקי שלי.‬
‫קדימה.‬
‫זה בסדר, מותק.‬ ‫-אמרתי לך, הוא שונא אותה.‬
‫אל תגיד את זה.‬ ‫-אני רציני, דייגו!‬
‫למה המצאת את הסיפור הזה על הטבעת?‬
‫כי לא יכולתי לספר להם‬ ‫שאנחנו עושים את כל זה בשביל נקמה.‬
‫הם חלשים.‬
‫זו לא נקמה, זה צדק.‬
‫האחים שלך יתמכו בך‬ ‫אם הם ידעו שזה בשביל פטריסיו.‬
‫כן, אבל איך אסביר‬
‫שבזמן שדליה נאבקת על חייה,‬
‫הייתה לה התגלות‬
‫שעזרה לה להיזכר בכך‬ ‫שההוכחה נמצאת עם האוצר?‬
‫אל תזכירי לי את דליה. אני עדיין לא מאמינה.‬
‫גם זה, וגם ההתמכרות החדשה של ברונו…‬
‫איזו התמכרות?‬
‫פרצתי למחשב שלו, לפחות זה היה פורנו רך.‬
‫תנוחה מיסיונרית,‬ ‫תאורה גרועה ומוזיקה נדושה.‬
‫הוא חננה אפילו עם פורנו.‬ ‫-מה עוד?‬
‫יש לו חברה,‬
‫אבל אין לה פרופילים במדיה החברתית.‬ ‫זה לא מוצא חן בעיניי. לא יודעת.‬
‫זה קשור?‬
‫הכול קשור.‬
‫ברונו?‬
‫ברונו!‬
‫אימא ואבא!‬
‫איך אני נראה?‬ ‫-אימא ממש יפה!‬
‫מוצא חן בעינייך, מתוקה?‬ ‫-כן!‬
‫שניכם נראים נפלא.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה רבה!‬ ‫-קדימה.‬
‫הוא יפה, הוא נראה כמו זהב.‬
‫אני אתן לך אותו יום אחד, מותק.‬
‫כן! ואני גם אוהבת את הציפורניים שלך.‬
‫אני אצבע גם את שלך.‬ ‫-כן!‬
‫ילדות, תקשיבו לדליה.‬
‫תהיו ילדות טובות, בסדר?‬
‫ביי!‬ ‫-להתראות.‬
‫תיהנו!‬ ‫-ביי.‬
‫אלה רק אני ואתן שוב, ילדות יקרות.‬
‫תודה.‬
‫באתי בדמות כי אני מופיעה ראשונה הערב.‬
‫בסדר.‬
‫את תעשי הכול בשביל קצת תשומת לב, אה?‬
‫ברור.‬ ‫-השיער שלך מלא בלחות.‬
‫אני נגנית הטובה המחליפה.‬ ‫-איחרת.‬
‫קדימה, זה עכשיו.‬
‫המערכת פועלת.‬
‫ברוכים הבאים!‬
‫שלום, וירגיניה.‬
‫כרמליטה!‬
‫כמה זמן לא התראינו?‬
‫אולי עשר… שמונה שנים, ליתר דיוק.‬
‫כל כך הרבה זמן?‬
‫וזה עדיין כואב, וירגיניה.‬
‫שלום, כרמלה.‬
‫שלום, ארנסטו.‬
‫קיבלתי את ההזמנה לחתונה שלך.‬
‫למה לא באת?‬
‫טוב, לא קל להגיע לחתונה של אהבת חייך.‬
‫את בטח מכירה את ההרגשה, לא?‬
‫לא חשבתי שתבואו.‬ ‫-זה משהו חשוב יותר.‬
‫לא, וירגיניה. לא.‬
‫מה?‬ ‫-וירגיניה.‬
‫באנו כדי לנקום את מותו של פטו.‬
‫היום? בחתונה של סלו?‬
‫לא נראה לי שזה מתאים.‬ ‫-את צודקת, זה לא מתאים היום.‬
‫בואי נלך.‬
‫ברשותך.‬
‫שמות, בבקשה.‬
‫אגוסטין קורקוארה.‬ ‫-ובן זוגו.‬
‫היכנס, אגוסטין קורקוארה. שם?‬ ‫-אני בן זוגו.‬
‫אני כאן איתו.‬
‫זה חוליאן…‬ ‫-אגיירה. אני חוליאן אגיירה.‬
‫תעודה מזהה, בבקשה.‬
‫לא, אני חוליאן אגיירה!‬ ‫-יש לנו פה דה לה מורה.‬
‫חשבת שנסלח על מה שעשית לאבא שלי?‬
‫אתה לא יכול לעבוד עליי.‬
‫אולי אתה חתיך, אבל אתה מטומטם רצח.‬
‫לורד ״תביא לי״.‬
‫לורד ״תביא לי״?‬ ‫-אני שונא אותך, צ׳יקיס.‬
‫זה הוא! אפשר סלפי?‬ ‫-בטח.‬
‫כן? תודה.‬ ‫-גם אני רוצה.‬
‫לורד ״תביא לי״.‬
‫ראית את הסרטון?‬ ‫-אהבתי אותו.‬
‫יופי.‬
‫תעזבו אותי.‬ ‫-לאן אתם לוקחים אותו?‬
‫ברונו!‬
‫מה אתה עושה? אל תיכנס לשם!‬
‫הוא בן הזוג שלי.‬
‫הוא דה לה מורה!‬
‫ברונו ריקלמה.‬ ‫-אל תיכנס, ברונו. אל תתעלם ממני!‬
‫ברונו! אל תיכנס לשם!‬
‫אינס היא הנכדה של בעלת הבית.‬
‫אנחנו הולכים.‬
‫הגיע הזמן לעבור לתוכנית הבאה.‬
‫אל דאגה. אני אטפל בזה.‬
‫תפסו אותי.‬
‫ברצינות, חוליאן?‬ ‫אפילו את זה לא יכולת לעשות?‬
‫ולצערי, נראה שברונו דומה לי.‬
‫אין סיכוי.‬
‫ילדים תמיד מקבלים את השכל מאימא שלהם.‬
‫הילד יצליח מאוד.‬
‫הוא במסיבה, הוא יהרוס הכול.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-כן, והיא נראית די כיפית.‬
‫הוא באמת שם?‬ ‫-כן!‬
‫הילד הזה לא אמור לשתות יותר.‬
‫את יודעת מה הכי נורא?‬ ‫החברה החדשה שלו היא הנכדה של בעלת הבית.‬
‫חוליאן, למה לא אמרת את זה דבר ראשון?‬
‫אין לתאר.‬
‫ואל תגיד יותר שהוא דומה לך.‬
‫את יודעת מה?‬
‫אני אוהב פורנו רך.‬
‫נו, באמ, חוליאן.‬
‫בדיוק לזה ציפיתי מהטיפש שבחבורה.‬
‫תראי, וירגיניה!‬
‫הינה אנחנו!‬
‫גל!‬
‫אל תהיה כזה סחי.‬
‫סליחה. ריחפתי לרגע.‬
‫סבתא, זה ברונו. ברונו ריקלמה.‬
‫נעים מאוד, ברונו. נעים להכיר.‬
‫גברת אספרנזה, חוליאן דה לה מורה אותר.‬
‫יש עוד שתיים, תמשיכו לפקוח עין.‬ ‫יכול להיות שהן בינינו.‬
‫תיהנה, ברוניטו.‬
‫גם את. ברשותך.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫טוב שהזהרת אותי.‬
‫סבתא שלי יודעת בדיוק מי הם.‬
‫יש פה המון מאבטחים.‬
‫אני יודעת. זה טוב, נכון?‬
‫אנחנו צריכים להיות מוגנים הערב.‬
‫כן, בטח.‬
‫סלומון כהן.‬
‫וירגיניה.‬ ‫-ברכות חמות, מכל הלב.‬
‫איך אומרים אצלכם?‬
‫מזל טוב! לא?‬
‫מזל טוב!‬ ‫-כן, מזל טוב!‬
‫סליחה. אנחנו מאחלים לכם כל טוב‬ ‫ביום חתונתכם.‬
‫נכון, כרמלה?‬
‫אגוסטין קורקוארה.‬
‫לא ידעתי שאתם עדיין חברים.‬
‫זו בת דודה שלי, שרה.‬ ‫-אני אשתו של אגוסטין.‬
‫אשתו? אבל את…‬
‫תוכל לצלם אותנו?‬ ‫-בטח.‬
‫תתאספו, בבקשה.‬
‫כן, כדי שתהיה מזכרת.‬
‫בשלוש, תגידו ״צ׳יז״.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫צ׳יז!‬
‫מזל טוב! אני ארנסטו דה לה מורה.‬
‫ארנסטו דה לה מורה.‬ ‫-אני בעלה של וירגיניה.‬
‫סלו, תסביר לי בבקשה למה הזמנת את אגוסטין?‬
‫הוא משפחה.‬
‫שרה ואספרנזה בני דודים. הוא משפחה.‬
‫אגוסטין רצח את פטו.‬
‫אתה זוכר, או שאתה מעדיף לשכוח?‬
‫בוא איתי.‬
‫מיליונרים ארורים.‬
‫אתם לא יכולים לשתות מאותה הכוס?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫רוצה כדור?‬ ‫-לא צריך.‬
‫ברונו במסיבה.‬
‫אה, כן? זה היה חלק מהתוכנית?‬ ‫-לא!‬
‫אם הוא ישתה, הוא יהרוס הכול!‬
‫חייבים למהר.‬
‫עומד לו.‬ ‫-אל תהיה דוחה. קדימה.‬
‫בהצלחה.‬
‫היי, זהירות!‬
‫תני לי להסביר.‬
‫וירגיניה, בבקשה, תביני.‬
‫תגיד לי דבר אחד קודם.‬
‫למה אתה מתחתן עם קתולית‬
‫כשזו הסיבה שנפרדנו?‬
‫תקשיבי לי.‬ ‫-לא, סלו.‬
‫הייתי מתגיירת אם היית מבקש ממני.‬
‫אפילו למדתי עברית כדי להפתיע אותך.‬
‫מה אמרת?‬
‫זו יכולתי להיות אני, מטומטם.‬
‫ביקשתי בבירור ארבע קומות, לא שלוש.‬
‫אתה מנסה להרוס לי את החתונה? זה נראה נורא.‬
‫סליחה על ההפרעה. יש לך רגע?‬
‫זה לא נגמר.‬
‫מה זה משנה?‬
‫בחרת בארנסטו.‬
‫התחתנתי עם ארנסטו כי…‬ ‫-כי הוא הכניס אותך להיריון.‬
‫או שזה מה שאמרת לו.‬
‫הלב הוא בוגדני, וירגיניה.‬
‫סלו!‬
‫אנשים הם בוגדניים, סלומון.‬
‫אני מופתע שבאת.‬
‫אני מופתעת שהזמנת אותי.‬
‫סלו?‬
‫יש לי תוכנית לערב הזה.‬
‫לא, וירגיניה.‬
‫לא פה, כל המשפחה שלי פה. זו החתונה שלי.‬
‫לא. לא זה.‬
‫אם כי…‬
‫אני אישה גמישה.‬
‫והאמת היא ש…‬
‫אני מרגישה אש בוערת בתוכי.‬
‫תמהר עם הסולם!‬
‫היא בחיים?‬
‫היא תהרוג אותי.‬
‫אנחנו לא יודעים מה היא ראתה.‬
‫סליחה.‬
‫סלו, לך לקרוא לעזרה.‬
‫היא צבעה לבלונד.‬
‫פאולינה דה לה מורה בלונדינית.‬ ‫-רגע, מי?‬
‫היא הלכה.‬
‫פאולינה דה לה מורה נצפתה לכאורה.‬
‫לכאורה? אני מכיר אותה. היא תברח מכם.‬
‫היא מדברת לאט,‬
‫אבל היא חושבת ממש מהר.‬
‫תגיד לחבר׳ה שלך לטפל בזה.‬
‫זה נורא.‬
‫סליחה.‬
‫זה לא היה חלק מהתוכנית.‬
‫דייגו ואספרנזה צריכים להגיע לחדר הראשי‬
‫כדי שהיא תוכל לנטרל את האזעקות.‬
‫איך הוא אוהב אותי.‬
‫מזל טוב!‬
‫בואי, אני אקח אותך להחליף בגדים.‬
‫אולי תיקח אותי למקום עם קצת יותר פרטיות?‬
‫אף אחד לא רואה אותנו.‬
‫בוא נמצא מקום חשוך.‬
‫פאולינה, את מוכנה?‬
‫אני תמיד מוכנה.‬
‫מוח…‬
‫לב! ועוצמה!‬ ‫-…ועוצמה.‬
‫אזהרה. אתה קרוב מדי לחלון. אנא התרחק.‬
‫אולי נלך לחדר שלך?‬
‫אי אפשר כרגע.‬
‫האורחים…‬
‫רק כדי שתחליפי בגדים.‬ ‫הם לא יכולים לראות אותך ככה,‬
‫את המארחת.‬
‫זה לא משנה. תראה.‬
‫נכון שאני נראית מושלמת?‬ ‫-ברור.‬
‫תראה.‬ ‫-את נראית מושלמת.‬
‫אבל אני אשמח שנמשיך אחר כך.‬
‫אחרי שהאורחים ילכו,‬
‫נלך לחדר שלי.‬
‫כשכולם ילכו?‬ ‫-כן, בוא נלך.‬
‫בוא נלך לאורחים שלי…‬
‫רות, סוף.‬
‫ברונו!‬
‫אימא, מה את עושה פה?‬ ‫-מה אתה…? אתה שותה.‬
‫את רצינית? אני בגיר.‬
‫מתוק.‬
‫אתה עדיין גר בבית שלי,‬ ‫ולכן תציית לכללים שלי.‬
‫האמת היא שאני שוקל‬ ‫לעבור לגור עם אינס, החברה שלי.‬
‫אני כבר מכיר את הבית, אז…‬
‫מעולה, נשמע נפלא.‬
‫אל תשכח שבתור אימא שלך,‬
‫הטעויות הרבות שלך לעולם לא יחמקו ממני.‬
‫זו פאולינה… אגיירה, נכון?‬
‫היא חברה של אימא שלי.‬
‫אימא שלו יפהפייה.‬
‫אני אמלא לך את הכוס.‬
‫איזו כוס?‬
‫יפה, יפה.‬
‫פאולינה דה לה מורה בלונדינית.‬
‫שלום, צ׳יקיס דרקולה.‬ ‫זה ממש מתאים לי, תודה.‬
‫אתה ממש אלגנטי.‬
‫החנות שלך פתוחה.‬
‫את יודעת שהמשפט של אבא שלי נפסל.‬
‫גם אם הוא אשם, אני אגן עליו.‬
‫נודפת ממך צחנתה של הממשלה, צ׳יקיס.‬
‫ואת בטח יודעת, נכון?‬ ‫-בערך.‬
‫בוא נגיד שאנחנו נלחמים באותו שדה קרב.‬
‫נראה מה יקרה בסוף.‬
‫אבל אני מבינה, צ׳יקיס.‬
‫משפחה זו משפחה. אוהבים אותם בלי לשפוט.‬
‫או ששופטים אותם מתוך אהבה.‬
‫תזמון מושלם!‬
‫לחיי המשפחה.‬
‫ושהטוב ביותר ינצח.‬ ‫-בדיוק.‬
‫סלו!‬
‫אל תדאג.‬
‫אספרנזה במצב מעולה.‬
‫איך זה יכול להיות?‬
‫אני רוקד בלי הכלה.‬
‫הכול בשליטה.‬
‫איכסטין קורקוארה.‬
‫חשבתי שאתה מתחמק ממני.‬
‫תשמרי על הפה שלך מול אשתי,‬
‫או שתשלמי על זה ביוקר.‬
‫תעשה לי מה שעשית לפטו?‬
‫יכולת לפנות למשטרה לכל אורך התקופה הזו‬
‫ולקבל תשובות לשאלות שלך, אבל את בשלך.‬
‫תפסיקי לטעון טענות שקריות.‬
‫ולא קוראים לי איכסטין!‬
‫קוראים לי אגוסטין.‬
‫חוליאן.‬
‫חוליאן?‬
‫חוליאן, אני מדב…‬
‫אוי, סליחה.‬
‫סליחה, בחור.‬
‫אני חושב שחוליאן ויתר על התוכנית‬ ‫והלך הביתה להיות עם תל אביב.‬
‫לדעתי קרה משהו יותר גרוע.‬
‫ראיתי מישהו נופל דרך הצוהר.‬ ‫-אלנה!‬
‫אם חוליאן לא עונה, זה בטח היה הוא.‬
‫עדיף לו להיות שם ולא בבית שלי עם הבן שלי.‬
‫צריך לוודא שחוליאן לא לכוד.‬
‫היא צודקת.‬
‫כשכולנו ניכנס למנהרה, כל מי שיישאר מאחור‬
‫עלול להיעצר.‬ ‫-כן.‬
‫איתרתי את חוליאן, הוא לכוד בפנים.‬
‫רואה? אמרתי לך.‬ ‫-אני לא מאמינה, הוא כזה מטומטם.‬
‫בסדר, אני אלך להביא אותו.‬
‫אתה, תתמקד באספרנזה.‬
‫וירגיניה, איפה היית?‬
‫הייתי פה, רקדתי.‬
‫חיפשנו אותך.‬
‫ראית את הכלה?‬
‫מוזר, זה כבר לא צילום חי.‬
‫וירגיניה, את שם עם סלו.‬
‫בוא איתי, ארנסטו.‬
‫מה עשית עם סלו? לאן את הולכת?‬
‫היי, זו אני.‬
‫את מוכנה להגיד לי…‬ ‫-איחרתם!‬
‫אני אצטרך להקרין את הצילומים שוב.‬ ‫חשבתי שאתם מקצוענים.‬
‫תגיד לי כשאתה עושה את זה.‬ ‫אני צריך לבדוק משהו.‬
‫די, ארנסטו, באמת. בוא נראה את המצלמה.‬
‫יש לכם 30 דקות.‬
‫תעשו את זה כמו שצריך, או שאני בחוץ. ברור?‬
‫פשוט תעשה מה שאתה צריך לעשות,‬ ‫אנחנו נטפל בכל השאר.‬
‫תודה.‬ ‫-בסדר.‬
‫למה היית עם סלו?‬
‫כל האורחים ראו אותך.‬
‫מה הם ראו, ארנסטו?‬
‫הם בסך הכול ראו את החתן הולך לצד אורחת.‬
‫אתה לא נורמלי, באמת.‬
‫האזעקה תנוטרל בעוד 20 דקות, חבר׳ה.‬
‫כולם למקומות.‬
‫פאולינה, מה את עושה?‬ ‫בבקשה, פאולינה, זה לא הזמן.‬
‫די, מריה חוזה.‬
‫לעזאזל. פאולינה!‬
‫ברונו?‬
‫אפשר לדבר איתך, בבקשה?‬
‫מתוק שלי.‬
‫איך יכול להיות שיש לך חברה‬
‫שגרה בבית הזה ולא סיפרת לי?‬
‫אימא, לכי הביתה לפני שיחזירו אותך לכלא.‬
‫אל תדבר אליי ככה!‬ ‫-אימא! תירגעי!‬
‫אני אמשוך לך בשיער שוב אם תדבר אליי ככה.‬
‫תבטיח לי שתצא מפה פיכח.‬
‫אני לא יכול להבטיח לך את זה, אימא.‬
‫באמת? למה לא? ספר לי.‬
‫אני עושה את זה בפעם הראשונה הערב.‬ ‫-סתום את הפה!‬
‫לא לומדים כלום על סקס מצפייה בפורנו.‬
‫אלה שני דברים שונים לגמרי.‬
‫אתה תהיה גרוע.‬
‫לפחות הבאת קונדומים?‬
‫את יודעת מה? די.‬
‫את משוגעת.‬
‫אל תעשה את זה בלי קונדום!‬
‫תהיי בשקט, את לא נורמלית.‬
‫אל תהיה זין!‬
‫לא, הוא יראה אותה. זה בלתי אפשרי.‬
‫לא, אל תגיד את זה. נחשוב על משהו.‬
‫איך הולך?‬
‫אנחנו לא מוצאים מקום מחבוא למצלמה.‬
‫תראו!‬
‫גלורי הול.‬
‫איזה סוטה.‬ ‫-איזה מזל.‬
‫מה זה גלורי הול?‬ ‫-את יודעת, גלורי הול.‬
‫הפין נכנס לפה, ואז הבנאדם השני…‬
‫די, הבנו.‬
‫נחביא שם את המצלמה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אין צורך להוסיף.‬
‫זה נס שלא נפצעת קשה.‬
‫באמת?‬
‫ראיתי את בעלי עם מישהי אחרת.‬
‫ואני חשבתי‬ ‫שהעוגה היא הדבר שיהרוס לי את היום.‬
‫טוב, כבר בוטלו חתונות,‬ ‫זו לא תהיה הפעם הראשונה.‬
‫אין סיכוי!‬
‫אז מה תעשי?‬
‫נכון לעכשיו, אני הולכת לפרוס את העוגה.‬
‫״יום הולדת שמח…״‬
‫רגע, לא, אין לי יום הולדת היום.‬
‫בטח שיש לך!‬
‫קדימה!‬
‫״זה הקצב…‬
‫קצב הלילה.״‬
‫באמת, אין מה לדאוג.‬
‫״אספרנזה״ זו תקווה, ועוד לא אבדה תקוותנו.‬
‫התקווה באה והולכת…‬
‫תראה, הינה היא!‬
‫אני בסדר, סלו, תודה.‬
‫אגוסטין, תוכל לבוא איתי לרגע?‬
‫אין לך מה לחשוש.‬
‫ארנסטו.‬ ‫-מה?‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫מה קורה?‬ ‫-חדשות רעות.‬
‫מה קרה, כרמלה?‬
‫טוב…‬
‫תחייך.‬ ‫-פשוט לך מפה.‬
‫כן, תודה.‬
‫אתה יודע שלעולם לא אפגע בך,‬ ‫אבל אתה צריך לדעת משהו.‬
‫וירגיניה וסלו שכבו.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫לא, אני מתכוונת… כאן, עכשיו.‬
‫כאן? עכשיו?‬
‫איך את יודעת?‬
‫אספרנזה סיפרה לי.‬
‫ארנסטו!‬
‫בבקשה חזרו אל השולחנות שלכם‬ ‫כדי ליהנות מהעוגה.‬
‫צעד אחד.‬
‫ועוד צעד אחד.‬
‫תמיד קדימה.‬
‫בביטחון.‬
‫אוי, שיט.‬
‫הינה, סוף סוף.‬
‫מצאתי אותך!‬
‫איזו הקלה.‬
‫איך טיפסת לשם?‬
‫יצאת עם מטפס הרים?‬
‫אלנה, למדת המון בזכות ההשתרללות שלך.‬
‫סתום, חוליאן.‬
‫מצאתי את התמונה הישנה הזו של אימא.‬
‫אולי בעלת הבית הכירה את אימא,‬ ‫אבל אני לא בטוח.‬
‫לכן היא שונאת אותנו.‬
‫אני לא רואה כלום.‬
‫וירגיניה, תשכחי מהנקמה.‬
‫מה? למה? איפה אגוסטין?‬
‫בואי נחזור הביתה למשפחה שלנו.‬
‫מה?‬ ‫-הלכת עם סלו מאחורי הגב שלי.‬
‫שכבתם.‬ ‫-לא!‬
‫הוא סיפר לי על התוכנית.‬
‫אנחנו נוקמים את מותו של פטו, לא?‬
‫מה לעשות, וירגיניה?‬
‫ארנסטו ילך לקחת את אגוסטין‬ ‫ויוביל אותו לפה.‬
‫את תסיחי את דעתם של האורחים‬ ‫ואני אקליט את הווידוי שלו.‬
‫בסדר.‬
‫איך לעשות את זה?‬
‫רגע, פאולינה! עוד לא!‬
‫אל דאגה.‬
‫את השיר הבא…‬ ‫-זו אזעקה.‬
‫אני רוצה להקדיש…‬ ‫-היא הופעלה.‬
‫לנשואים הטריים.‬ ‫-תמצא אותה.‬
‫זה בשבילך, סלו.‬
‫ובשבילך…‬
‫אשתו של סלו.‬
‫״אהבה…״‬
‫בגדת בי גם איתה?‬
‫״…לא אפריע לך״‬
‫זה לא מה שאת חושבת.‬
‫״…גורלי נחתם‬
‫אני יודעת‬
‫אני יודעת שסערה גועשת בראשך‬
‫אהבה…״‬
‫מותק!‬
‫״…היינו רק עניין של מזל‬
‫באותו הזמן, באותו הרחוב‬‫…״‬
‫יפה!‬
‫״…אל תדאג, אל תחשוש‬ ‫לא אאשים אותך על עברך‬
‫אתה מבין,‬
‫אלה החיים‬
‫אתה תעזוב ואני אשאר‬
‫הגשם ירד ולא אהיה שלך‬
‫אני אהיה החתול בגשם‬
‫ואבכה עליך״‬
‫שלום, פאולינה.‬
‫כל כך עצוב שאנחנו נפגשות שוב ככה.‬
‫קחו אותה לחדר ההסקה, בבקשה.‬
‫יש חדר הסקה?‬
‫לא!‬
‫תשתמשו בכל האמצעים שלרשותכם‬
‫כדי לגרום לפאולינה דה לה מורה‬ ‫לגלות איפה שאר האחים שלה.‬
‫תודה, רבותיי.‬
‫אנחנו הולכים על תוכנית ג׳, ״קקאס״.‬
‫קיבלתי.‬
‫קיבלתי. עוברים לתוכנית ״קקאס״.‬ ‫-איזו תוכנית זו?‬
‫אני עדיין בתוכנית ״יום הולדת שמח״,‬ ‫או איך שקוראים לה.‬
‫להתראות, קקאס.‬
‫בוא הנה.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-תיכנס.‬
‫כולו שלך.‬
‫תעזבי אותי, כלבה משוגעת.‬
‫אני, משוגעת?‬ ‫-לא כל כך מהר.‬
‫פשוט תגיד לי את האמת.‬ ‫-כבר אמרתי לך.‬
‫הדו״ח המשטרתי קבע‬ ‫שאני לא אשם במוות של פטריסיו.‬
‫אתה יודע שזה לא נכון.‬
‫בוא הנה. נו, אגוסטין, דבר.‬
‫שחרר את עצמך.‬
‫שחרר את עצמך מהסיוט שבתוכך.‬
‫העול שנשאת על כתפיך כל כך הרבה זמן.‬
‫אני מבטיחה לך בהן צדק שלא אטריד אותך יותר.‬
‫אני מזכירה לך שבאותו הלילה‬
‫עזבתי אחרי חצות.‬
‫אתה נשארת עם פטו והוא היה ממש שיכור. זוכר?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫כן, כולנו היינו שיכורים, חגגנו.‬
‫כמו בכל ערבי השנה החדשה,‬ ‫עשינו את הקטע שלנו.‬
‫שרת יפה, כרמלה.‬
‫תודה. אני מקווה שזה עבד.‬
‫העניין הזה עם סלו ווירגיניה…‬ ‫-לא.‬
‫כואב לי שאנחנו לא יכולים להיות ביחד.‬
‫אולי יום אחד, ארנסטו.‬
‫בבוא הזמן.‬
‫מה זה?‬
‫זה היה של סבא שלי.‬
‫זה בשבילך.‬
‫אני רוצה שיהיה לך משהו משלי.‬
‫התחילה תגרה וזרקו אותנו החוצה.‬
‫על מה רבתם?‬
‫פטו כעס עליי.‬
‫למה הוא כעס?‬
‫כי לא היינו ביחד באותו הלילה.‬
‫מה קרה, אגוסטין?‬
‫הוא נישק אותי.‬
‫דחפתי אותו!‬
‫אם הבגידה שלך לא הרסה את החתונה,‬ ‫גם זה לא יהרוס אותה.‬
‫רגע.‬
‫פטו היה חבר שלי.‬
‫אל תעצרי את זה.‬ ‫שיצא משהו טוב מהחתונה שלנו.‬
‫הוא נפל על הרצפה והם התחילו לבעוט בו.‬
‫לא עשית כלום?‬ ‫-לא הייתי…‬
‫הסיוט הכי נורא שלך מתחיל היום, סלומון כהן.‬
‫באותו הרגע‬
‫הייתי צריך לקבל החלטה.‬
‫פתאום הדם שלי רתח.‬
‫לא ידעתי מה אני עושה, ו…‬
‫ומה, אגוסטין? מה?‬
‫כן, התחלתי להכות אותו.‬
‫הרגליים שלי רמסו את המדרכה.‬
‫הרבצתי לו.‬
‫ואז?‬
‫מה קרה אז?‬
‫הרגת אותו.‬
‫את אהבת חיי?‬
‫כן.‬
‫הרגתי אותו. מרוצה?‬
‫מרוצה?‬ ‫-לא, אגוסטין!‬
‫אני לא יכול להסביר‬ ‫מה זה להרוג את מה שאתה אוהב יותר מכול.‬
‫רציתי שנוכל לחיות ביחד.‬
‫רציתי לברוח איתו למרידה.‬
‫רציתי להקים איתו משפחה!‬
‫אבל לא יכולתי, וירגיניה, לא יכולתי!‬
‫הייתי פחדן.‬
‫שברתי אותו!‬
‫להתראות, וירגיניה.‬
‫״אתמול אמרו לי שאת עדיין שואלת עליי‬
‫אמרו לי גם שאת בוכה כשאת שואלת עליי‬
‫אני לא יודעת בדיוק מה קרה‬
‫ואיך הכול השתנה‬
‫בחיי היומיום שלנו‬
‫השמחה נבלה בעצב‬
‫אתמול אמרו לי…‬
‫לאן הולכת אהבתנו?‬
‫…שאת עדיין…‬
‫אם כל יום…‬
‫…שואלת עליי‬
‫…הפרחים נובלים…‬
‫אמרו לי גם ש…‬
‫…את שמחתך‬
‫…שאת בוכה כשאת שואלת עליי…‬
‫אם היית עושה את זה‬
‫לפני שעזבת…‬
‫אם היית עושה את זה‬
‫לפני שסבלת…‬
‫היום הייתה לך כל כך הרבה‬
‫כל כך הרבה אהבה‬
‫ויש לך רק‬
‫צל חולף שלי״‬
‫אולי אסגיר את עצמי?‬
‫לא, חוליאן. צריך לסיים את זה.‬
‫זה חשוב לפאולינה.‬
‫כן, אבל תל אביב לבד.‬
‫וזה מטומטם.‬
‫אתה רציני?‬
‫הוא לא לבד, הוא עם פבלו.‬
‫כדאי מאוד שתכבד אותו,‬ ‫כי פבלו הוא אביו השלישי.‬
‫לילד שלנו יש את המשפחה הכי טובה‬ ‫שיכולה להיות לו.‬
‫אתה יודע למה?‬
‫כי אנחנו יודעים לעשות את זה.‬
‫אנחנו יודעים איך להיות משפחה.‬
‫התוכנית לא הצליחה.‬
‫עשינו הכול נכון, אבל מישהו קטע את השידור.‬
‫די! די, וירגיניה!‬
‫צאי מהחתונה שלי, וירגיניה דה לה מורה.‬
‫בסדר.‬
‫אספרנזה!‬ ‫-קדימה.‬
‫בוא נרקוד, אהוב שלי.‬
‫לחיי הנשואים הטריים!‬
‫לחיים!‬
‫אספרנזה, די.‬
‫בוא נרקוד.‬
‫הינה.‬
‫סיימת?‬ ‫-כמעט.‬
‫המערכת כובתה.‬
‫האזעקה נוטרלה.‬
‫חוליאן!‬
‫צא דרך המנהרה,‬ ‫אני הולכת לבדוק מה המצב בחנות הפרחים.‬
‫נתראה בקרוב, ביי!‬
‫אלנה.‬
‫אנחנו יודעים להיות המשפחה הכי טובה.‬
‫פאולינה, את שומעת?‬
‫כן! תוציאי אותי מכאן, בבקשה.‬
‫מישהו נטרל את האזעקה.‬ ‫הגיע הזמן להיכנס.‬
‫קיבלתי.‬
‫אלוהים, איזו באסה.‬
‫הינה אני, כמו 007.‬
‫זה כאן, נכון?‬ ‫-לא, כאן.‬
‫קדימה.‬
‫אני חושבת שראיתי משהו.‬ ‫-אין פה אף אחד.‬
‫זה פה?‬
‫מוכנה?‬
‫לסבתא שלך יש מיטת מים?‬ ‫-אמרתי לך, היא משוגעת.‬
‫בנות…‬
‫סליחה, רק רציתי לבדוק איך הולך עם המנהרה.‬
‫אנחנו מתקדמות.‬ ‫-כן.‬
‫ברונו…‬
‫קרה משהו?‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫עצור…‬
‫מה זה?‬
‫בבקשה…‬
‫אימא?‬ ‫-סליחה!‬
‫״אימא״? אימא שלך פה?‬
‫סליחה.‬
‫אני מצטערת, אבל לא יכולתי לתת לזה לקרות.‬
‫אימא, איזו פאדיחה! למה את פה?‬
‫את זו ששודדת את סבתא שלי.‬
‫לא, אני לא שודדת אף אחד.‬
‫היא לגמרי שודדת.‬
‫ברונו, בבקשה.‬
‫אתה יודע טוב מאוד למה אני פה.‬
‫כן, כדי למצוא תיבת אוצר.‬ ‫-זה הרבה יותר מזה, ברונו!‬
‫אנחנו פה כדי לגמול‬
‫למישהי שטיפלה בנו כל חייה,‬
‫ניחמה אותנו,‬
‫ותמיד הייתה שם בשבילנו.‬
‫לכן אנחנו כאן,‬
‫כי אנחנו משפחה.‬
‫אנחנו כאן כדי לכבד…‬
‫את הבקשה האחרונה של דליה, כי היא גוססת.‬
‫דליה מה?‬
‫היא גוססת!‬
‫איך את יודעת?‬
‫מריה חוזה סיפרה לי‬ ‫אחרי ששמעתי אותה דרך המחשב.‬
‫דליה גוססת?‬
‫מי אתם, כולכם?‬ ‫-זו המשפחה שלי.‬
‫אימא, את יודעת למה אני כאן באמת?‬
‫אל תגיד לי ש…‬ ‫-לא.‬
‫שמעתי על תיבת האוצר של דליה אתמול‬
‫ואמנם זה ערב מיוחד בשבילנו,‬
‫אבל גם רציתי לעזור למשפחה שלי.‬
‫לא אמרתי כלום כי לא רציתי לאכזב אותך שוב.‬
‫אוי, מתוק שלי.‬
‫בואו נלך.‬
‫כשאתה נשבע במשפחה שלך, זה טוב?‬
‫כן. בסוף זה תמיד טוב.‬
‫משפחה זו משפחה. אוהבים אותם בלי לשפוט.‬
‫בעצם, שופטים אותם מתוך אהבה.‬
‫את יכולה לספר לסבתא שלך.‬
‫אני אבין אותך אם תעשי את זה.‬
‫לא. אני אעזור לכם.‬
‫אוי, את מקסימה! ברונו, היא כזו מקסימה.‬
‫איזו תיבת אוצר? מה קורה פה?‬
‫מריה חוזה לא שכחה את הטבעת.‬ ‫-אז בואו נלך לבקר את דליה. למה אנחנו פה?‬
‫לא, דליה היא זו שביקשה ממני‬ ‫למצוא את תיבת האוצר.‬
‫מישהו מכם זוכר אותה?‬ ‫-ברור שכן!‬
‫אני לא!‬ ‫-נו, אז איפה היא?‬
‫נראה לי שאני זוכרת. רגע.‬
‫את רצינית, אלנה? תחשבי.‬
‫צעד אחד.‬ ‫-אנחנו מאמינים בך.‬
‫עוד צעד.‬
‫קדימה, אלנה.‬ ‫-קדימה.‬
‫אלנה!‬ ‫-ו…‬
‫אין מצב! זה אטום.‬ ‫-לא!‬
‫נגמר לנו הזמן.‬
‫כדאי שנוותר.‬ ‫-אי אפשר!‬
‫אנחנו מוצאים את האוצר הזה בשביל דליה‬ ‫לא משנה מה,‬
‫גם אם זה יהרוג אותי.‬
‫תירגעי.‬ ‫-זו הגישה!‬
‫יש לי! הכספת.‬ ‫-נכון!‬
‫לא ייאמן.‬
‫מה קרה?‬
‫תאריך יום ההולדת שלי לא עבד.‬
‫מאבטחים!‬
‫נסי את זה של אלנה.‬ ‫-כן, נסי.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫אוי, תודה לאל.‬
‫מישהו יודע באיזו שנה דליה נולדה?‬
‫דליה, למי יש יום הולדת היום?‬
‫לי, מתוקה.‬
‫בת כמה את?‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה, מתוקה.‬
‫העוגה ממש יפה. יום הולדת שמח.‬
‫תודה. בואו נכבה את הנרות.‬ ‫-תבקשי משאלה!‬
‫מה זה?‬ ‫-פותחן המכתבים של סבא רבא!‬
‫קדימה!‬
‫זה עובד!‬ ‫-אלוהים!‬
‫תמשיכי.‬ ‫-זהירות, הוא חד.‬
‫הינה!‬
‫תיזהרי מהחוד.‬
‫מצאנו אותה.‬ ‫-הינה היא.‬
‫המערכת פועלת.‬
‫האזעקה הופעלה. תברחו!‬
‫אלנה, את תשלמי על זה!‬
‫חייבים להסתכן. תיכנסו לארון, כולם!‬
‫שוב?‬
‫רצים למנהרה בשלוש.‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬
‫קדימה!‬
‫המערכת כובתה.‬
‫לא!‬
‫קדימה!‬ ‫-מהר!‬
‫מהר!‬ ‫-נו!‬
‫גברתי.‬
‫אני יודע שלא הכול הלך כפי שתכננו, אבל…‬
‫לא הכול אבוד.‬
‫יש את זה.‬
‫אולי זה יעזור.‬
‫תודה.‬ ‫-ברשותך.‬
‫מה שלום ההורים שלך?‬
‫שנלך?‬ ‫-כן, קדימה.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫תודה רבה על העזרה, כרמליטה.‬
‫מצאתי את זה.‬
‫אני בטוחה שזה שייך לך.‬
‫אני…‬
‫אני אשמור על זה.‬
‫תודה, כרמלה, ולהתראות.‬
‫בואי נלך.‬
‫היינו כל כך מרוכזים בחתונה‬
‫ששכחנו את יום ההולדת של בת משפחה חשובה.‬
‫עצרו מייד! תפסנו אותם!‬
‫הינה הם! אלה הם, סבתא!‬
‫מה זה?‬
‫״זה״? אנחנו בנות אדם, ממש כמוך.‬
‫אני שונאת את איך שבני דה לה מורה‬ ‫מצליחים להתחמק בכל פעם.‬
‫ארורים יהיו!‬
‫אני ממש מצטערת, בן.‬
‫למה? לא היה עדיף שתראי…‬
‫לא, אני מתכוונת, ברונו…‬
‫שקשה לי למצוא את שביל הזהב‬
‫שמאפשר לי גם לחנך אותך, וגם לתת לך מרחב.‬
‫קשה במשפחה מודרנית.‬
‫קשה במשפחה, נקודה.‬
‫אגב, תתקשר לאימא שלך.‬ ‫היא בטח משתגעת מרוב דאגה.‬
‫היא תוציא את זה עליי.‬
‫אני שומעת אתכן.‬
‫קדימה, מישהי מחכה בבית החולים.‬
‫כל הכבוד, משפחה.‬
‫לפחות לעולם לא נצטרך יותר לחזור לבית ההוא.‬
‫לדייגו ולי עדיין יש משהו לעשות שם.‬
‫נוכל להשתמש במנהרה…‬ ‫-אני בסדר, לא צריך לחזור.‬
‫נטפל בזה בבית.‬
‫בבקשה, חבר׳ה!‬ ‫-היי.‬
‫אתה נראה מעודן מדי‬
‫יחסית למילים המגעילות שיוצאות לך מהפה.‬
‫אין רגע דל.‬
‫יש לך ריח של פופרס.‬
‫בסופו של דבר, קיבלתי מה שרציתי.‬
‫נפרדתי מפטו.‬
‫נפרדת מפטו?‬
‫אוי, וירגיניה, באמת.‬
‫בואי נשאיר את העבר מאחורינו‬ ‫ונהיה זוג אמיתי.‬
‫זה הדבר הנכון והבריא ביותר.‬
‫כדאי שנשכח מהעבר, כי הוא לא יחזור.‬
‫ברור.‬
‫אין יותר כרמלה. אין יותר סלו.‬ ‫אין יותר אף אחד.‬
‫רק שנינו.‬
‫הינה זה, פאולינה.‬
‫הינה ההוכחה שאתם צריכים.‬
‫מה יש על הקלטת שכל כך חשוב לך?‬
‫האמת.‬
‫תראו, ואו, אלה אנחנו.‬
‫תראי, דליה.‬
‫זו את.‬
‫יקרה שלי.‬
‫תראו את הציורים האלה.‬
‫ציירתם לי אותם לכבוד יום ההולדת שלי.‬
‫נכון!‬
‫בואו נראה.‬ ‫-תראה, בן.‬
‫אלה האוצרות שלי.‬
‫תמיד ציירת יותר יפה ממני.‬
‫יש לי עוד אוצר.‬
‫זו אימא כשהייתה צעירה, אבא, סלו, כרמלה,‬
‫ועוד כמה אנשים.‬
‫אספרנזה.‬
‫הכרת אותה?‬
‫בטח, אלני.‬
‫וזה אגוסטין קורקוארה.‬
‫באותו הלילה, פאולינה…‬
‫הינה, תראו בעצמכם.‬
‫מוכן.‬
‫פתאום הדם שלי רתח.‬
‫לא ידעתי מה אני עושה ו…‬
‫ומה, אגוסטין? מה?‬
‫זכרו.‬
‫מוח, לב ועוצמה!‬
‫לא יכול להיות.‬
‫יפה!‬
‫אני כל כך מצטערת, פאו.‬
‫אלה אנחנו.‬
‫תל אביב נראה בדיוק כמוך.‬
‫אל תתייאש, בן.‬
‫יפה!‬
‫פירי, מותק שלי!‬
‫יפה, מתוקה!‬
‫אתם חייבים להבטיח לי שלא תבכו.‬
‫אנחנו רק מעלים זכרונות, יקירה.‬
‫פאוליני…‬
‫פירי…‬
‫אלני…‬
‫אני כל כך אוהבת אתכם, ילדים שלי.‬
‫אני מבטיחה לכם‬
‫שבסוף הכול יהיה בסדר.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫כן.‬
‫- בית הפרחים -‬
‫- בסוף הכול יהיה בסדר. -‬
‫- ואם עוד לא בסדר, זה עוד לא הסוף. -‬
‫תרגום כתוביות: אדוה לנציאנו‬