Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ела!
Ела тук!
Здравей. Намерих това куче на шосето.
Дали е на някой човек от селото?
Вие ли сте Вимеро? - Не, аз съм Антонио.
Добър ден. Как сте?
Намерих едно куче и се чудех дали...
Не е от селото. - Не е от Кинтанар.
Щом са го зарязали, значи е негодно.
Така че не търсете стопанина.
Къде е улица "Мантекон"? - Това не е улица, а шосе.
Като излезете от селото, ще видите един път вдясно.
В края е къщата, която търсите.
Откъде знаете, че търся една къща? - Няма друга под наем.
И не приличате на човек, който има приятели в Кинтанар.
Благодаря.
К Ъ Щ А Т А С О Х Л Ю В И Т Е
Ела.
Хайде де!
Антонио? - Берта?
Запомнили сте? Е, какво ще кажете? Харесва ли ви?
На пръв поглед изглежда. За селото не знам.
Нека започнат празненствата за свети Йоан, тогава ще видите.
Къщата е на повече от 200 години, така че ако нощем чувате скърцане,
не се плашете.
Ще се качим ли?
Насам, моля.
Невероятно!
Бях сигурна, че библиотеката ще ви хване окото.
Казахте, че търсите нещо вдъхновяващо и традиционно,
и се сетих за тази къща, която от години не се обитава.
Отдавна ли?
Не защото има някакъв проблем. Осъвременена е изцяло.
Има питейна вода, електричество, газов котел...
Селото е много малко и отдаването под наем на такъв имот,
дори да е само за месец,
е много изгодно за общинския бюджет.
Ясно.
Ако главите ви пречат, може да ги преместим на тавана.
Някои хора казват, че се чувстват наблюдавани
от препарираните животни...
Стига да не ме заприказват, всичко е наред.
Къщата е изцяло оборудвана.
Има електричество, нов газов котел... Нищо няма да ви липсва.
Говори ми на "ти". - Добре.
Обяснявах ти, че тук нищо няма да ти липсва.
Ами...
Да подпишем договора. - Не си видял останалото.
Няма нужда. Къщата е идеална.
Радвам се, че един месец ще живееш в селото.
Ти си писател, нали? - Да.
"Издирването", Антонио Прието
Не съм Неруда, но мога да ти я разпиша.
Няма нужда. - Няма проблеми.
Взех книгата от библиотеката.
Защо се обади в това село?
Познато ли ти е? - Не. Видях обявата и звъннах.
Идеята ми е да съм съвсем сам.
Значи Кинтанар ще ти хареса.
Защото тук самотата и тишината са в изобилие.
Утре ще дойде Хуста. Жената, която ще се грижи за къщата.
Каза ли й по кое време е удобно? - Да.
Аз лично я препоръчвам.
Може да бъдеш спокоен.
Чудесно.
Няма да те лъжа, тя ми е братовчедка.
Добре тогава. Довиждане. - Довиждане.
Куче?
Куче.
Куче!
Има ли някой?
Може да ми е жал, но ми се повръща от него.
По-тихо, някой ще те чуе.
Не ме интересува! Той трябва да млъкне.
Щом вика така, значи е станало нещо. - Като ида, ще му дам да се разбере.
Трябва да идеш. Кой знае какво е станало!
Сигурно се е отвързал. - Аз го бях вързал.
Сложи ли му намордника? - Да, но си го маха.
Занеси му храна и вода.
Може да е видял вълк. - Вълк ли? Що за глупости!
Виж как е и го успокой.
Но да не си го докоснал!
Добре де, сега отивам.
Млъквай вече! Стига си бучал!
Престани на крещиш!
Стига вече. Ела насам. Не ме карай да влизам.
Ще ти строша главата! Разбра ли?
И цяла седмица няма да ядеш!
Хайде. Стига.
Вземи, яж.
Нахут със спанак. Всичко да изядеш.
Ще я пренапиша и всички ще са доволни.
Хубаво, но не се сърди. - Не се сърдя.
Твърде си горделив и така няма да се разберем.
Да ти кажа ли какво мисля? - Кажи ми.
Сигурен ли си? Мисля, че си неспособен да разбереш
какво е хубава или лоша проза.
Единственият ти талант е като син на основателя на издателството.
Ще потърсим някой известен. - Някой известен?
Мен ли? - Да.
Забравяш с кого говориш. Имам право да бъда в творческа криза!
Антонио!
Мамка му!
Какво гледате?
Добро утро, това е Хуста, братовчедка ми.
Добро утро.
Нали не си забравил, че ще идва? - Не.
Добре ли спа? Хората от града обикновено добре си почиват на село.
Като изключим вълчия вой, всичко е идеално.
Да, извинявай. Забравих да ти кажа.
В гората има вълци, но почти никога не слизат до селото.
Вълците ни пазят.
Така ли? От какво?
Това са суеверия, не й обръщай внимание.
Снощи се загубих в гората
и попаднах на една барака.
Там е затворено...
Нещо, което едни хора хранеха.
Нещо? - Животно или човек, не знам.
Издаваше странни звуци.
Всичко беше много особено. Стори ми се, че е животно.
Не знам за каква барака и за какво животно говориш.
Наистина.
Виж, това са дъщерите на Хуста - Соледад и Росита.
Познаваме се, нали? - Ти си Вимеро. Нали, Соле?
Да, наистина е той.
Казах ви да не приказвате с господина. Идвайте!
Каза, че си намерил едно куче. Е, къде е?
Сигурно си го е измислил. - Сигурно е навън.
Да бе, да. Лъжеш! - Казах ти, че е Вимеро.
Не им обръщай внимание.
Чели са много приказки и имат голяма фантазия.
Иначе нямаше да са деца.
Не оставай с лошо впечатление от Хуста.
Тя е много свестен човек, но... - Не се притеснявай.
Добре. Хубаво тогава. Искам да се чувстваш добре тук.
Ако ти трябва нещо, само ми кажи.
Чао.
Може ли да я вземем? - Беше в гардероба.
Мирише на дупе и мокри парцали.
Питайте Берта. Не ми пречете.
Потърси някоя книга за вълци.
Всичко ли ще прочетеш? - Може би. Махайте се.
Със сигурност е Вимеро.
Какво представлява Вимеро?
Кажете ми.
Помощ! Помогнете!
Помогнете ми! Някой да ми помогне! Помощ!
Помощ! - Пукни!
Помощ!
Не! - Умри!
Пукни! - Не!
Помогнете ми!
Помощ!
"Обитателят на гората издаваше нечовешки звуци.
Посетителят бе обзет от любопитство.
Въпреки че не беше разумно отново да ходи до бараката,
знаеше, че паспортът на здравия разум
няма да те отведе толкова далеч, колкото пропускът на смелостта."
Дръпни се. И не яж, докато не си отида.
Ето.
Извинявайте. Кой е вътре?
Ще ми отговорите ли? - Какво ви интересува?
Какво е това? - Вървете си.
Това е частна собственост. Нямате право да влизате тук.
Вървете си! Махайте се!
Вие сте посетителят, нали? - Откъде знаете?
Миришете на градско чедо.
Какво ще желаете? - Добър вечер.
Какво си поръчват хората тук? - Като отидеш някъде,
обикновено първо се представяш.
Казвам се Антонио. Наех къщата на ул. "Мантекон" за няколко дни.
"Мантекон" не е улица, а шосе.
Добре дошъл в Кинтанар.
Кармело, дай му едно вино за моя сметка.
Благодаря.
Знаете ли кой е Вимеро?
Ако ще се задържите, настанете се на някоя маса.
Кармен, донеси нахута. - Не съм гладен.
Гладен сте.
Ще си оближете пръстите.
Вкусно е. - Радвам се, че ви се услажда.
Какво има в онази барака?
Звучеше, сякаш е... - Какво?
Като животно?
Естебан.
Запознал се е с Естебан.
Естебан. Нормален ли е?
Той е нещастен човек, но е безобиден.
Главно защото е вързан.
Това не ти влиза в работата. Майка му го държи там от малък.
Откакто го хвана да яде сърцето на една крава.
А най-хубавото е, че кравата му е била любимка.
Стига вече! С жена ми му носим храна и се грижим за него.
Трябва да го закарате някъде, където да го лекуват.
Естебан е част от селото и ще умре тук като всички нас.
Всички сме деца на проклятието. - Какво проклятие?
За празниците ли сте дошли?
Доскоро не знаех за тях. Какво е това проклятие?
Нощта на свети Йоан.
Да, тук палят клади.
Изгаряме лошите поличби
и си пожелаваме хубави неща.
Стана късно, ще затваряме.
Внимавайте.
Ехо!
Писна ми от тези мистерии.
Ако някой иска да каже нещо, нека го каже.
По дяволите!
Добре ли сте? Много съжалявам.
Да, не се притеснявайте.
Аз съм отец Бенито, приятно ми е.
Антонио. - Антонио Прието, писателят.
Разбрах, че сте в селото, и бях тръгнал да ви поздравя.
Но не очаквах да ви срещна така запъхтян.
Тичахте като луд. Какво е станало? - Чух рев и се изплаших.
Реших, че ме следят. - Сигурно е бил някой вълк.
Наистина ли има вълци?
Щом ги виждаме и чуваме, значи ги има, не мислите ли?
Вярно.
Не знам как животните не се съюзяват помежду си
и как не се спускат в градовете, за да ни изядат.
Шегувам се, не се плашете. Не си мечтая за това,
нито моля Господ да дари на животните
бунтовно и комунистическо съзнание.
Обичате ли мескал? - Не знам какво е това, синко.
Това е една разкошна мексиканска ракия.
Опитах я за пръв път преди години и сега сме неразделни.
Пробвайте я, отче, не се бойте.
Добре.
Искате ли малко яхния?
Не, благодаря, вече съм вечерял.
Хуста ми я сготви, може да я познавате.
Тя ми поддържа къщата. - Да, познавам я.
Не говори много.
Силно казано. По-скоро бих казал, че изобщо не говори.
Та, какво казвахте? - Да.
Повече от 30 години никой не живее в тази къща.
Общината наскоро я пусна под наем.
Мисля, че са я придобили, защото къщата е без собственик.
Не са бързали да я пуснат под наем,
защото са се страхували да не се появи някой наследник.
Ясно. - Има хора с толкова имоти, че...
Не знаят какво да ги правят. - Да.
Монарси, благородници и масони са си поделили цялата страна.
И Светата църква, отче.
А, да.
Кинтанар на кого е? На някое влиятелно семейство?
На някой военен?
На някой земевладелец, който смята, че всичко му е позволено?
Проклятията и суеверията владеят Кинтанар.
Какво значи това?
Само това. Тук хората са добри и благородни,
но доста плашливи.
Определено са особени. - Не знам дали е заради климата,
или заради суеверията, но са много саможиви.
Каква е тази история за Вимеро? - Вимеро ли?
Според мен е легенда, зад която се крие
някоя истинска история за скотоложство.
Скотоложство? - Да, категорично.
Сношаване с животни. - Но какво точно е Вимеро?
Нещо като местния торбалан?
Предишните собственици на тази къща са били начетени хора.
Така изглежда. Има огромна библиотека.
Вероятно ще откриете някоя книга за легендата за Вимеро.
Ясно. В Кинтанар дори свещениците са суеверни.
Ето ви една чудесна фраза за корицата на романа.
Обичате ли да ходите за риба? - Не знам, не съм ходил.
Това е изкуството, което най-добре пасва на молитвата.
Знаете ли къде е язовирът? - Мисля, че да.
Много често ходя за риба от другата страна на язовира.
Отбийте се някоя сутрин. И кажете дали пак сте видели Берта.
Такава жена заслужава вниманието на всеки.
Не ме гледайте така. Обрекъл съм се на безбрачие,
но Бог ми е дал очи.
Дори не ми каза как точно се пише Вимеро.
"Прекоси гората, тичайки с всички сили,
преследван от неспирния вой
и възбуден от металния вкус на кръвта,
полепнала по венците му."
Добро утро, имаш ли малко време? Искам да поговорим.
Да, заповядай.
По-добре да се разходим. Искаш ли?
Може вече да си разбрал...
Снощи в селото е дошъл вълк и е убил няколко овце.
И сега хората са притеснени.
Мислех, че вълците не се спускат в селото.
Не знам какво може да е станало.
Знаеш ли, че Кинтанар е последното испанско село,
което фигурира в Националния регистър на общините?
В повечето от картите го няма.
Затова те питах как ни откри.
Защото хората ни възприемат като призрачно село,
което не съществува.
Това ли искаше да ми кажеш? - Да, също така...
Излъгах те, че не знам нищо за човека в бараката.
Естебан? - Значи вече знаеш?
Дочух нещичко.
Държат го затворен, защото явно като млад е бил доста агресивен.
Убивал е животни и е вадил вътрешностите им.
Значи отдавна е затворен?
Да. Кръчмарката му е братовчедка.
Затова му позволяват да живее в бараката.
Трябва да се направи нещо за този човек.
Никой нищо няма да направи. - Защо?
Заради вярвания и разни слухове. - Заради Вимеро?
Да, заради Вимеро.
Аз ще тръгвам.
Ще дойдеш ли на празненството довечера?
Не си падам по празненствата. - Ще е хубаво
да опознаеш селото във вълшебната нощ.
Зависи как ми върви писането. - Аз ще ида.
Какво ти става сега?
Бенито!
Антонио, синко. - Как сте, Бенито?
Предпочитам да се обръщаш към мен с "отче".
Няма проблеми, извинете.
Не мислех, че ще дойдеш.
Разхождах се с Берта.
Покани ме да ида на празненството.
Не се чувствам в свои води на такива събития.
Приеми го като награда, ако напреднеш с романа днес.
Точно това й отговорих.
Вземи един червей и го забоди на кукичката.
Извинете, отче, но ми се повдига от това.
Вземи тази въдица. Ти май си от хората,
които при вида на игла или капка кръв
започват да се препотяват.
Може да се каже. - Добре, ела насам.
Куче! Ела да се запознаеш с отчето.
Твоето куче може да се окаже атеист.
Как върви писането?
Намери ли вдъхновение в Кинтанар?
Темата е благодатна.
Какво има?
Откакто дойдох тук, се случват странни неща.
Какво имаш предвид?
Чувам гласове, виждам сенки.
Намирам разни неща на места, където не съм ги оставил.
Мисля, че се притесняваш излишно.
Отпусни се.
Ако искаш някой да те посъветва да се срещнеш с онази жена,
аз мога да го направя.
Какво чакаш? Остави въдицата, запретвай ръкави и върви при...
Как се казваше? Марта? - Берта.
Точно така.
Майка ми се казваше Марта. - Иди при Берта.
И идвай при мен в параклиса.
Винаги когато пожелаеш.
Винаги си добре дошъл в параклиса.
Разбрахме ли се? За каквото имаш нужда.
"Хората ни възприемат като призрачно село.
Казват, че Кинтанар не съществува."
До утре.
Хуста. Утре няма нужда да идвате.
Днес е празник, утре си починете. - Както искате.
Да ви изпратя ли? Ще се стъмни. - Не, благодаря.
Пазете се от вълците.
По-добре те да се пазят от мен.
Пазете се от вълците.
По-добре те да се пазят от мен.
Антонио...
Ехо?
Има ли някого?
Момичета? - Антонио...
Добър вечер, господине.
Гледайте с разум! И чувствата ви да са трезви!
Бог всички ни е направил от кал.
Но някои стават за гърне, други - за кана за вода.
Всичко е домашно производство и е много вкусно.
Пръстите си да оближеш.
Маслинено клонче.
Маслинено клонче, господине?
Хубав избор. Това е Чудотворната Богородичка.
Предпазва от горски зверове, вещици
и всички чудовища, които може да ви се явят.
Не мислех, че си суеверен. - Не съм, но...
Знам. Трудно е да не се поддадеш на нещо толкова примитивно.
Казват, че някой трябва да ти го подари, за да има ефект.
Благодаря. Честит празник! - И на вас.
За човек като теб, който идва от града...
Всичко е много интересно, нали? - Да, така е.
Но не е примитивно. Странно е, но се свиква.
Здравейте.
Искате ли клонче? - Не, благодаря.
Кинтанар е специално село.
А тази вечер още повече.
Трябва да пробваш нашия билков ликьор. Ела. Чудесен е.
Добър вечер. Два ликьора, моля.
Заповядай. Ето ти свещта. - Благодаря.
Бих могъл да свикна с това.
За празниците.
Но тук не всеки ден е празник.
Може ли още две? - Да.
Добре. - За...
Ела да танцуваш, мамо. - Хайде де!
Ела да танцуваме. - Не!
Предпочитам да стоя в бара. - Е, ти губиш.
Пий.
Писателят!
Пий! - Пий!
Да си вървим.
От какво бягаш, Антонио?
Не бягам, просто искам спокойствие. - Ясно.
Искаш самота, тишина и спокойствие. Знам.
Но за мен това означава бягство.
И понеже мъжете накрая все бягате...
Не всички сме еднакви. - Не знам.
Разкажи ми какво знаеш за Вимеро.
Само ако ми обещаеш да не го включваш в книгата.
Обещавам ти.
Добре. Според легендата
Вимеро е чудовище, което носи смърт.
През определен период, по време на деня на свети Йоан,
влиза в тялото на някое животно или на някой човек
и идва в селото, за да убие колкото се може повече жени.
Разказват, че преди много години
няколко семейства успели да го прогонят.
Вимеро проклел семействата.
И оттогава всичките им потомци се раждат с физически недъзи.
Затова в Кинтанар има толкова много недъгави.
Като Естебан ли?
За всеки човек от селото, който има някакъв дефект,
се казва, че е дете на проклятието.
Точно това празнуваме днес.
От една страна уважаваме онези смели семейства,
които са прогонили чудовището.
Но от друга страна изпитваме страх.
Защото празникът ни напомня, че Вимеро може да се върне.
Ти вярваш ли в това? - Понякога
дори най-големите скептици прибягват до митовете,
за да намерят логика в необяснимото.
Сериозно ли?
Това е само легенда.
Държат Естебан затворен, защото е много агресивен.
Най-вероятно всичко е започнало,
когато някой вълк е нападнал хората преди време.
Сега такива неща не се случват.
Но едно време
изглежда се е случвало често.
В нощта на свети Йоан дойдохме да прогоним злото.
Луната свети...
Какво е това?
Нали искаше да научиш повече за Вимеро?
Оставят му в дар хляб, плодове и месо.
Защо? - Може да се въплъти
само в нощта на свети Йоан.
Те смятат, че ако го нахранят,
ще засити глада си и няма да убие никого.
Вимеро няма да дойде.
В нощта на свети Йоан дойдохме да прогоним злото.
Съжалявам, не мога.
Благодаря, че ме изпрати.
Не знаех, че живееш с братовчедка ти.
Къщата е много голяма.
Понякога дори не се засичаме.
Приятно ми е да й помагам за децата.
Благодаря за компанията, Берта.
Няма защо.
Направихме ти една рисунка.
За да разбереш как изглежда Вимеро.
Смотаняк!
Селски митове и легенди
"Произходът му не е известен. Постоянно е гладен.
Винаги когато се появи Вимеро,
започват убийства, които спират, когато бъде заграден.
Когато бъде приклещен на сушата,
Вимеро търси спасение във водата."
Водата...
Водата?
Антонио.
Берта, добре ли си?
Случи се нещо ужасно.
Какво е станало?
Соледад...
Убили са я. Някой е убил Соле.
Какво? Снощи я видях у вас.
Намерили са я...
По пътя за реката.
Тялото й е разкъсано.
Как са могли да направят такова нещо! Искаш ли вода?
Ще тръгвам. Хуста има нужда от мен.
Дойдох само да ти го кажа лично.
Ще вървя. - Ще те изпратя.
Гражданската гвардия разследва случая.
Казвам ти го, защото ще искат да говорят с теб.
Ясно. Да ида ли в участъка? - Тук няма участък.
Ще успеят да те намерят.
С нещо да ви помогна?
Повикаха ни да изкопаем гроба и да подготвим плочата.
Защото утре ще погребат момиченцето.
Роднина ли сте?
Аз съм сержант Марко Маури. - Аз съм Антонио.
Антонио Прието, нали? - Да.
Бих искал да поговоря с вас. Вероятно знаете какво е станало.
Един жител е открил Соледад Родригес
разкъсана на части.
Знаех, че е мъртва, но... - Да, разкъсана е.
Счупени са й ребрата. - Достатъчно!
Извинете.
За съжаление, сме свикнали с такива неща.
За късмет, майката и сестрата не са я видели.
Направихме временен участък в магазина.
Ще остана няколко дни, за да разпитам хората.
Водим ви като евентуален заподозрян.
Моля ви да не напускате селото поне следващата седмица.
Спомнете си дали сте виждали Соледад в нечия компания.
Може да се е запознала с някого.
Ако се сетите, ме потърсете. - Добре. Нямам телефон.
Живея в къщата на шосе "Мантекон".
Благодаря, г-н Прието.
И още нещо. Къщата ви е отдалечена,
затова се пазете от вълците.
Уж нищо не може да ви сполети, но често сте първите пострадали.
Благодаря.
Щях да затварям. - Искам няколко бутилки ликьор.
Какви бутилки?
Най-вероятно нямате мескал.
Местна ракия.
Днес не играете ли на домино? - Не.
Днес обсъждаме кой може да е убил дъщерята на Хуста.
Нищо ли не ви хрумва?
500 песети.
Знаете ли какво?
Като се имат предвид агресивните прояви на Естебан...
Кой знае...
Снощи може да е избягал и да е попаднал на малката Соле...
Добър ден. Сержант Маури?
Ще дойде утре сутринта.
Къде мога да го намеря? - Тук. Утре сутринта.
А къде е сега? - Провежда разследване.
Ще ми дадете ли телефона му? Къде е отседнал?
Той разследва в Кинтанар, но после се прибира в дома си.
В колко часа ще дойде? - В 8 ч. Със сигурност.
Много бяхте любезен.
В 8 ч.
Сутринта в 8 ч.
Не ме е страх.
Каквото и да излезе от гората, няма да ме уплаши. Няма!
Каквото и да излезе
от тази гора,
няма да успее да ме уплаши.
Няма!
Сержант Маури дойде ли? - Всеки момент ще дойде.
Изчакайте го, ако искате.
Човекът, който не искаше да чуе подробностите.
Не бих издържал да гледам такива неща по задължение.
Предпочитате само да пишете за тях, а останалите да си ги представят.
Е, успяхте ли да си спомните нещо?
Имам един заподозрян. - Кой?
В гората има една барака, в която държат един опасен и гърбав тип.
Гърбав... - Деформиран.
Вършил е брутални неща.
Убивал е животни.
Снощи видях, че е избягал. - Заведете ме до бараката.
Роднина е на кръчмаря, той ще ви помогне.
Имаме избягал заподозрян. Да пратят подкрепление.
Трябва да организираме издирване
на мъж с физически недъзи.
Исках да разбера как си.
Братовчедка ми е с едни приятелки. Дойдоха да я утешат.
Влез.
Току-що заспа.
Имах нужда да те видя.
Съжалявам за случилото се.
Трябва да си вървиш.
Естебан!
По-добре излез!
Естебан!
Отче!
Тук ли сте?
Отче!
Антонио, синко. Влез, седни.
Нали няма проблем, че съм довел кучето?
Всички са добре дошли в Божия храм.
Благодаря, отче.
Знаете ли, че Естебан е избягал?
Човекът е неразумно същество без душа.
Убива по инстинкт.
И после търси оправдание за зверствата си.
Вие сте странен човек, отче. Днес не говорите като свещеник.
Защото нараненият човек в мен
заема повече място в душата ми от свещеника.
Какво те безпокои, синко?
Познавам те и знам, че нещо не върви.
Когато спя, не спя истински.
Имам кошмари. Всъщност един кошмар.
Какъв? - Някой бяга през гората.
Гонят го. Умира от ужас.
Може да съм аз. Може и да съм преследвачът.
Не си прави сам психоанализа. Разказвай.
Как свършва сънят?
Преследваният стига до дома ми.
Спира се, но не влиза.
А ти искаш да влезе, така ли?
Не знам. Може би. - Помоли го тогава.
Кажи му: искам да влезеш.
На кого да кажа? - На този, който е в сънищата ти.
На себе си. На Господ.
На подсъзнанието. На майката земя.
На покойните ти роднини.
Реално всички са едно и също.
Какво да му кажа?
Ако иска да ти каже нещо, да се изрази по-ясно.
Ти се мъчиш да разбереш, но не успяваш.
И може би ще ти покаже.
Нещата са по-прости отколкото си мислим.
Само трябва да умеем да задаваме правилните въпроси.
И да знаем да си поискаме онова, от което имаме нужда.
Виж как хубаво си прекара с онази жена.
Откъде знаете?
Тези неща си личат.
Не си ми казал как се казва кучето ти.
Няма име.
Съществуват само нещата, на които даваме имена.
Ако искаш да го задържиш, по-добре го кръсти някак.
Точно сега не ми се занимава да измислям име на куче.
"И ще наложа върху тях четири вида бедствия.
Меча за убиване и кучетата за разкъсване.
И небесните птици и земните зверове за изяждане и изтребване."
Какво е това? - Йеремия 15:3.
Йеремия...
Харесва ли ти името Еремия?
Ще дойдеш ли с мен да намерим онзи нещастник?
Аз си свърших работата. Сега трябва да пиша.
Върви си тогава. И пиши.
Знаеш, че в шкафа има оръжие,
с което можеш да унищожиш това чудовище.
Благодаря, отче.
Естебан!
Къде си?
Естебан!
Естебан, покажи се!
Естебан!
"Знаеше, че ако се движи, кучетата ще го намерят,
затова гърбавият се овъргаля в животински изпражнения,
за да заблуди копоите.
Няколко часа стоя неподвижен в леговището.
Изчака да си тръгнат групите за издирване,
за да се върне в селото."
Кой е там?
Той е твой син.
Естебан!
Вярно ли е, че си направил това, което твърдят?
Отговори ми!
Колко пъти съм ти казвала да не излизаш от бараката?
Навън никой не те обича!
Да. Ще те обвинят за всичко.
Виж сега какво си направил!
Вече си голям.
И не слушаш.
Спокойно. Ела.
Спокойно.
Не се плаши.
Не!
Майката на Естебан. Бързо!
Стой!
"Куршуми и сачми надупчиха изкривеното му тяло.
Раздраха твърдата му кожа и прекъснаха живота му."
Не е мъртъв, а е заспал.
Ужас! - Мислехме, че си умрял.
Внимавай да не се нарежеш на счупената чаша.
Майка ми помете.
Това е твое.
Недей да пречиш на господина.
Добро утро, Хуста.
Добро утро, дон Антонио.
Не очаквах да се върнеш толкова скоро.
Като ме наемат за един месец, работя един месец.
Съжалявам за дъщеря ви.
Неприятно ли ви е, че доведох Росита?
Не, няма проблеми. - Ето ви вода и аспирин.
Благодаря.
Няма да закачаш господина!
Не си разказал хубаво нещата. - Не пипай.
Пишеш за селото. Книгата е пълна с лъжи!
Това е художествена измислица.
Майка ти не те ли е учила да не се бъркаш в чужди работи?
Трябва да разбера какво се е случило наистина.
Така ли? Какво се е случило всъщност?
И ти не вярваш, че малоумният е убил сестра ми.
Махай се! - Бил е Вимеро.
А Вимеро не е дете на проклятието. - Хубаво.
Излез да си играеш с кучето. - Какво куче?
Антонио - Вимеро
Мамка му!
Кармело! Престани вече!
Здравей, Еремия.
Псето умря и вече бяс няма.
Дано това да е краят. - Дано.
Но никога не се знае, г-н Прието.
Успех в писането.
И се пазете от вълците.
Псето умря и вече бяс няма.
Недей.
Кръстих го Еремия.
Кого? - Кучето.
Какво куче? - Моето.
Не знам за какво говориш.
Не видя ли едно куче на вратата?
Не. - Шегуваш ли се?
Нищо не съм видяла, честна дума!
Закълни се, че не си видяла едно куче на вратата.
Ето тук. Където съм сега. Закълни се.
Добре ли си? - Тихо!
Чуваш ли го, или не? - Плашиш ме.
Отговори ми!
Не те питам нещо сложно. - Не, нищо не чувам.
Чуваш ли го, или не? Направо се съдра да лае.
Какво е това?
"Мъж убива жена си и две момичета в село Кинтанар.
Заподозреният е от Латинска Америка."
"Б.П. е убил жена си с нож
пред сина си.
След това се е самоубил, като се е хвърлил в реката.
Синът - Антонио Прието,
е изпратен в сиропиталище в Мадрид.
Очаква се да преодолее травмата,
след като е станал свидетел на убийството на майка си."
Какво става тук?
Спокойно, Антонио. Какво става тук?
Какво става тук?
Какво става?
Не!
Берта.
Антонио!
Какво ти става?
Добре ли сте? Аз съм отец Бенито.
Приятно ми е.
Не си ми казал как се казва кучето ти.
Еремия харесва ли ти?
Прекоси гората, тичайки с всички сили ,
възбуден от металния вкус на кръвта.
Предпочитам да се обръщаш към мен с "отче".
Знаете ли, че Естебан е избягал?
В селото казват, че всичко е заради проклятието.
Човекът е неразумно същество без душа.
Убива по инстинкт.
Винаги си добре дошъл в параклиса.
Разбрахме ли се?
За каквото имаш нужда.
Знаех си. Ти си Вимеро, ти си убил сестра ми.
Росита, чуй ме.
Убил си сестра ми! Убиец!
Антонио е убиецът, мамо. Той е Вимеро, измами всички ни.
Мамо! Писателят е убиецът.
Нормално ли е да си тръгнеш посред нощ?
Малко проблеми ли имаме!
Но, мамо... - Как може да приказваш,
че г-н Прието е убиец?
Повече ли разбираш от жандармерията?
Мислиш ли, че не ми е мъчно? И аз искам да обвиня някого!
Веднага си върви в стаята.
Видях го.
Какво си видяла?
Позволи ми да ти разкажа.
Берта!
Татко!
Хуста! - Аз нали ти казах?
Върви да предупредиш селото. Кажи, че Вимеро е обсебил писателя.
Мога да ти обясня. - Бързо!
Мога да ти обясня.
Мамо! - Тръгвай.
Чуй ме.
Ако трябва да ти прережа гръкляна, ще го направя.
Искам да ме изслушаш.
Росита!
Смърт на Вимеро! - Не!
Добре ли си? - Идеално.
Къде е мескалът? - В целия хотел няма.
Сутринта изпи последната бутилка.
Остава половин час до пресконференцията.
Искам мескал! - Половин час, Антонио.
Мескал!
Половин час.
А наградите... Изобщо не ме интересуват!
Вълнува ме единствено признанието на читателите ми.
Антонио, години наред питаме...
Кога да очакваме следващия ти роман?
Ти казваше, че когато го почувстваш, ще го напишеш.
Защо чак сега? Защо "Къщата с охлювите"?
Според легендата Вимеро не умира,
но пред определен период се появява и предизвиква вълна от убийства.
На всеки 10 години пиша по един роман.
Може да се каже, че съм Вимеро в нашата литература.
Пиша само когато ми се пише.
Каква част е измислица и каква част е реална в романа?
За доброто на всички ни по-добре да е измислица,
защото иначе трябваше да съм в затвора.
Ще ни кажеш ли нещо за следващия си проект?
Или ще трябва да чакаме още десет години?
Със Сандра ти благодарим за този въпрос.
От няколко дни тече рекламната кампания,
но още не се осмеляваме да му го зададем.
Ще бъда напълно откровен.
С този роман се върнах към писането.
И няма да чакам 10 г. до следващия си роман.
Наскоро ми разказаха
легендата за червената акула от Барбате.
Кой знае. Може да наема някоя къща за няколко дни.
И може да срещна чудовището.
Ако зависи от нас, още утре ще те пратим там.
Здравей!
Превод КАТИ БОБЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО