Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dođi!
Dođi ovamo!
Ćao.
Izvini, našao sam ovog psa na ulici.
Pripada nekom meštaninu?
Vi ste Vimero? -Ne, Antonio.
Dobar dan. Kako ste?
Našao sam psa i mislio sam da je možda...
Odavde nije.
Iz Kintanara nije.
Ako su ga napustili, znači da je pas beskoristan.
Zato ne tražite vlasnika.
Gde je Ulica Mantekon? -To nije ulica.
Nego put.
Idite do kraja sela.
Tamo desno ćete videti stazu.
Na kraju je kuća koju tražite.
Kako znate da tražim kuću? -Jer je jedina koja se iznajmljuje.
Jer ne izgledate kao neko ko ima prijatelje u Kintanaru.
Hvala.
PUŽEVA KUĆA
Dođi.
Idemo!
Antonio? -Berta?
Dobro pamtiš.
Kakav je prvi utisak? Sviđa vam se?
Kuća naoko dobro izgleda.
A selo... Ne znam baš.
Do Ivanjdana. Tad ćete videti.
Kuća je od pre više od 200 godina.
Noću se čuje škripa drveta.
Ne bojte se.
Idemo gore?
Ovuda, molim.
Ovo je neverovatno.
Znala sam da će vas privući ova biblioteka.
Rekli ste da želite nešto nadahnjujuće.
Zato sam se setila ove kuće koja je godinama prazna.
Mnogo godina?
Nije zbog nekakvih problema.
Sve smo obnovili.
Ima pitku vodu, struju, plinski bojler.
Ovo selo je malo, a najam ovakve nekretnine,
makar na mesec dana...
Dobro dođe opštinskoj kasi.
Shvatam.
Ako vam smetaju ove glave, odnećemo ih u ostavu.
Neki kažu da osećaju da ih ove preparirane
životinje posmatraju.
Samo neka ne progovore i biće u redu.
U kući imate sve.
Struju, novi bojler...
Imaćete sve.
Zašto mi persiraš? -Pa...
Onda... Ovde ćeš imati sve.
Pa...
Hoćemo da potpišemo?
Još nisi video ostatak kuće.
Ne treba, savršena je.
Drago mi je što ćeš mesec dana biti u selu.
Ti... Pisac si, zar ne? -Jesam.
"POTRAGA", Antonio Prijeto.
Nisam Neruda, ali mogu da ti dam autogram.
Ne treba. -Nije mi problem. -Radije ne bih.
Ja sam... Uzela sam je u biblioteci.
Smem da pitam zašto si zvao ovo selo?
Već si čuo za njega? -Nisam, video sam oglas i zvao.
Hoću da budem sasvim sam.
Onda će ti se Kintanar svideti.
Samoće i tišine imamo napretek.
Sutra dolazi Husta. Kućna pomoćnica koju si tražio.
Rekla si joj moju satnicu? -Jesam.
Ima moju preporuku.
Budi bez brige.
Onda sjajno.
Neću te lagati, to mi je rođaka.
Onda je to to.
Doviđenja. -Doviđenja.
Kuco?
Kuco!
Ima li koga?
Žao mi je, ali to ne znači da mi se ne gadi da to gledam.
Tiše, neko će te čuti, molim te.
Briga me ako me čuju!
On neka ćuti.
Ako tako viče, znači da se nešto desilo.
Ako odem tamo, čuće me!
Naravno da moraš. ko zna šta se desilo!
Odvezao se. -Da.
Dobro sam ga vezao.
Stavio si mu brnjicu? -Da.
Ali prokletnik je skine.
Odnesi mu jelo. Neka ima vode.
Možda se uplašio vuka.
Vuka? Kakva je to glupost?
Idi ga pogledaj i reci mu da se smiri.
Molim te, ne diraj ga.
Da, dolazim.
Ućuti, bre!
Budi tih.
Ne cvili!
Tiho! Dođi ovamo.
Dođi. Moram da dođem po tebe?
Razbiću ti glavu. Jasno?
Nećeš jesti nedelju dana. Jasno?
Dođi. Dosta, dosta.
Dođi, pojedi.
Leblebije i spanać. Pojedi sve.
Daću ti sve što hoćeš
i svi srećni.
Dobro, ali ne ljuti se. -Ne, ne ljutim se.
Ponosan si. To nije dobro.
Hoćeš da ja tebi kažem šta mislim?
Hajde, reci.
Sigurno? -I te kako.
Čuj, mislim da ne umeš da razlikuješ dobar i loš tekst.
Tvoj jedini dar u životu jeste taj što si sin izdavača.
Potražimo nekog uglednog.
Nekog uglednog? -Da.
Mene? -Da, tebe.
Zaboravljaš s kim razgovaraš.
Kao umetnik imam pravo na krize!
Antonio...
Dođavola!
Zašto me gledate?
Dobro jutro, Antonio.
Ovo je Husta, moja rođaka.
Dobro jutro.
Sećaš se da danas dolazi? -Da.
Jesi li se naspavao?
Ljudi iz grada vole da spavaju na selu.
Osim zavijanja vukova, sve je bilo savršeno.
Ah, da, izvini! Zaboravila sam da ti kažem.
U planini ima vukova.
Obično ne silaze u selo.
Vukovi nas štite!
Je li? Od čega?
Narodno sujeverje, ne obaziri se.
Sinoć sam se izgubio u šumi
i našao sam zaklon.
Video sam da su zatvorili...
Nešto što su hranili.
Nešto? -Nešto ili nekoga.
Ispuštalo je čudne zvukove.
Sve je bilo čudno, kao da je reč o životinji.
Ne znam o kakvom zaklonu govoriš ni o kakvoj životinji.
Stvarno.
O, gle.
Hustine ćerke. Soledad i Rosita.
Već se znamo, zar ne?
Ti si Vimero. Zar ne, Sole? -Da, jeste.
Šta sam vam rekla? Da ne razgovarate s gospodinom.
Idemo!
Rekao je da je našao psa.
Gde je? Lukavče!
Izmislio je, sigurno.
Verovatno je napolju.
Da, lažove. -Rekla sam ti, to je Vimero.
Ne obaziri se na devojke.
Sigurno su čitale razne priče i imaju bujnu maštu.
Inače ne bi bile deca.
Ne želim da imaš loš utisak o Husti.
Rođaka mi je dobra, samo što...
Ne brini se, u redu je.
Dobro. Onda ništa.
Samo hoću da ti bude prijatno kod kuće.
Ako ti nešto treba, znaš već.
Doviđenja. -Ćao.
Možemo da je uzmemo? -Bila je u ormaru.
Smrdi na guzicu i mokru krpu.
Pitajte Bertu. Ne smetajte mi.
Nađi neku vučju.
Pročitaćeš sve to?
Možda, hajde, brišite!
To je Vimero, sigurno.
Šta je, Vimero?
Šta je?
Upomoć! Pomozite mi.
Pomozite mi.
Treba mi pomoć. Upomoć.
Ne, pomozite. -Umire!
Upomoć! Pomozite mi.
Ne! -Umire!
Umire! -Ne!
Pomozite mi. Treba mi pomoć.
Upomoć. Pomozite mi.
"Stanovnik šume je puštao neljudske zvukove.
Radoznalost je obuzela gosta.
Iako povratak u zaklon nije bila najrazumnija ideja,
znao je da te pasoš opreza
nikada ne vodi tako daleko kao propusnica hrabrosti."
Idi tamo.
I ne jedi dok ne odem.
Izvoli.
Izvinite!
Ko je unutra?
Molim vas da mi odgovorite. -Šta vas briga!
Šta je to? -Odlazite.
Ovo je privatni posed. Ne smete da budete ovde.
Odlazite! Idemo!
Vi ste gost, zar ne? -Otkud znate?
Mirišete na grad.
Izvolite? -Dobar dan.
Šta je tipično?
Kad dođeš negde, tipično je da se predstaviš.
Zovem se Antonio.
Unajmio sam na nekoliko dana kuću u ulici Mantekon.
To nije ulica, nego put.
Dobro došao u Kintanar.
Karmelo! Stavi na moj račun.
Hvala.
Znate ko je Vimero?
Ako ćete dugo ostati, možete da sednete gde hoćete.
Karmen, donesi leblebije. -Nisam gladan.
Jeste.
Ne možete da odolite.
Ukusno je.
Drago mi je što vam se sviđa.
Šta je u onom zaklonu?
Zvučalo je kao... -Šta?
Kao životinja?
Esteban.
To je bio Esteban.
Esteban...
On je običan čovek?
Siroti čovek, ali bezazlen.
Naročito zato što je vezan.
Tebe se to ne tiče.
Majka ga ima odmalena.
Otkad ga je našla kako jede kravlje srce.
I ne znaš ono najbolje! Krava mu je bila miljenica.
Dosta!
Žena i ja mu nosimo jelo svaki dan i čuvamo ga.
Ako je bolestan, odvedite ga negde
gde će ga lečiti.
Esteban je deo sela
i umreće u selu kao svi ostali.
Svi smo deca prokletstva.
Kakvog?
Došli ste zbog slavlja?
Donedavno nisam ni znao za slavlje. Kakvo prokletstvo?
Ivanjdan je.
Da, pripremaju logorske vatre.
U ovom selu spaljujemo zloguka proročanstva,
želimo dobre želje.
Gospodo, kasno je. Zatvaramo.
Čuvajte se.
Ćao.
Smučila mi se ova zagnonetnost.
Ako neko ima nešto da kaže, neka kaže!
Sranje!
Jeste li dobro? Baš mi je žao.
Jesam, ne brinite se.
Ja sam otac Benito. Drago mi je.
Antonio.
Da, Antonio Prijeto. Pisac. -Da.
Čuo sam da ste u selu. Došao sam da vas pozdravim.
Nisam se nadao da ću vas naći kako trčite iz šume.
Kao vuk. Šta je bilo?
Čuo sam zavijanje. Uplašio sam se. Mislio sam da me prati.
Valjda je to bio vuk.
Je l' istina da ih ima?
Ako ih vidite i čujete, znači da postoje.
Tačno.
Ne znam kako se životinje udruže
i siđu u gradove da jedu nas ljude.
Šalim se, ne bojte se.
To nije želja, niti molim Boga
da tim zverima da buntovnu i komunističku svest.
Volite meskal? -Ne znam šta je to, sinko.
Vrhunsko meksičko piće.
Probao sam ga pre mnogo godina i sad smo nerazdvojni.
Probajte, oče. Ne ustručavajte se.
Da vidimo.
Može tanjir paprikaša?
Ne, hvala, večerao sam.
Husta ga je skuvala. Možda je poznajete.
Ona mi pomaže u kući. -Da, znam ko je Husta.
Žena koja malo govori.
"Malo govori", to je eufemizam.
Rekao bih da uopšte ne govori.
O čemu ste pričali? -Da...
Govorio sam kako je kuća prazna već 30 godina.
Opština ju je nedavno dala u najam.
Mislim da ju je prisvojila
jer nema vlasnika.
Verovatno je nisu i ranije dali u najam
da se ne bi pojavio neki rođak i potraživao je.
Razumem.
Ima ljudi s toliko imovine da...
Ne znaju šta će s njom. -Razumem.
Kraljevi, plemstvo i masoni imaju celu Španiju.
I Sveta majka crkva, oče!
Da.
Čiji je Kintanar? Pripada uticajnoj, vojnoj porodici?
Zemljoposedniku koji ima pravo na zemlju?
Kintanar pripada prokletstvima i sujeverju.
Šta to znači?
To...
Ovde su ljudi dobri i plemeniti,
ali i vrlo plašljivi.
Čudni svakako jesu.
Ne znam je l' zbog klime, vetra
ili sujeverja. Ali stvarno su posebni.
Šta je Vimero? -Vimero?
Legenda koja sigurno krije
pravu priču o bestijalizmu.
Bestijalizam? -Da.
Ono, ali sa životinjama. -Šta je tačno Vimero?
Ovdašnji Čovek s vrećom?
Mislim da su bivši stanari ove kuće
bili vrlo učeni i načitani.
Da, izgleda. Biblioteka je bogata.
Među tolikim knjigama sigurno se nalazi neka
o legendi o Vimeru.
Razumem.
U Kintanaru čak su i sveštenici sujeverni.
Postoji divna rečenica za naslovnu stranu vašeg romana.
Antonio, volite ribolov?
Ne znam, nikad nisam išao.
Ta veština se najbolje razume uz molitvu.
Znate za jezero? -Mislim da da.
Često ujutro idem u ribolov na drugu stranu jezera.
Dođite jedno jutro.
I reći ćete mi da li ste videli tu Bertu.
Ona zaslužuje svačiju pažnju.
Ne gledajte me tako.
Bog zna da sam u celibatu.
Ali on mi je dao ovaj par očiju.
Niste rekli da li Vimero počinje na B ili na V.
"Prešao je šumu trčeći svom snagom,
među neprestanim zavijanjima i uznemiren zbog gvozdenog ukusa krvi
na desnima."
Dobro jutro, Antonio.
Imaš malo vremena za razgovor?
Naravno, uđi.
Hajde bolje da se prošetamo.
Možda si već saznao, ali...
Sinoć je vuk sišao u selo i ubio je pastiru mnogo ovaca.
Danas su svi malo nervozni.
Mislio sam da vukovi ne silaze u selo.
Znam, znam.
Ne znam šta je moglo da se desi.
Znaš da je Kintanar bio poslednje mesto u zemlji
koje se pojavilo u državnom spisku opština?
Na većini karata i spiskova ga uopšte nema.
Zato sam te pitala kako si došao ovamo.
Ljudi vide da smo selo duhova
koje i ne postoji.
To si htela da mi kažeš? -To i...
Lagala sam kad sam rekla da ne znam ništa
o čoveku u zaklonu.
Esteban?
Ah, znaš već.
Načuo sam, da.
Esteban...
Zatvorili su ga jer je u mladosti bio nasilan.
Ubijao je životinje i vadio im utrobu.
Onda je godinama onakav?
Bojim se da jeste. Gostioničarka je njegova rođaka.
Zato je puštaju u zaklon.
Treba nešto uraditi za tog čoveka. Sramota!
Ali niko neće ništa da uradi. -Zašto?
To su verovanja i govorkanja... -Vimero?
Da, Vimero.
Moram da idem.
Doći ćeš večeras na slavlje?
Ne verujem, nisam za slavlja.
Ako hoćeš, dođi,
upoznaćeš selo u čarobnoj večeri.
Zavisi kako mi bude išlo pisanje. -Ja ću doći.
Šta ti je sad?
Benito!
Antonio, sine. -Benito, kako ste?
Radije bih da mi govoriš "oče".
Naravno, izvinite.
Nisam mislio da ćeš doći.
Prošetao sam se s Bertom.
Rekla je da svratim na slavlje.
Nije mi prijatno u takvim ambijentima.
Ali shvati to kao nagradu
ako ti pisanje romana bude dobro išlo.
To sam joj i rekao.
Da vidimo...
Uzmi ovo i stavi na udicu s jednog kraja na drugi.
Oče, izvinite, ali malo mi se gadi.
Izvoli.
Ti kad vidiš iglu ili kap krvi,
sigurno počneš da se znojiš.
Tako nekako.
Dođi ovamo.
Kuco!
Dođi da upoznaš oca.
Nevernik je.
Kako napreduje pisanje?
Nalaziš inspiraciju u Kintanaru?
Tema pruža mnogo.
Šta je?
Otkad sam došao u Kintanar, događaju se čudne stvari.
O čemu govoriš?
Čujem glasove, vidim senke.
Viđam neke stvari gde ne bi trebalo da ih vidim.
Previše se brineš, sinko.
Opusti se.
Tebi treba da ti neko kaže da odeš da potražiš tu ženu.
Ja to mogu da uradim.
Šta čekaš?
Ostavi štap, zavrni rukave i idi po...
Kako se zvala? Marta? -Berta.
Da, Berta.
Marta je bila moja majka.
Idi po Bertu.
I poseti me u pustinjačkoj kući.
Tamo ću biti ako ti zatrebam.
Pustinjačka kuća ti stoji na raspolaganju.
Dogovoreno?
Stoji ti na raspolaganju.
"Mnogi kažu da smo selo duhova,
da Kintanar ne postoji."
Doviđenja.
Husta!
Ne morate da dođete sutra.
Ivanjdan je, uzmite slobodno.
Kako vi kažete.
Ne biste da vas otpratim?
Uskoro će noć. -Ne, hvala.
Čuvajte se vukova.
Neka se oni mene čuvaju.
"Čuvajte se vukova."
"Neka se oni mene čuvaju."
Antonio...
Hej!
Ima li koga?
Devojke?
Antonio...
Dobro veče, gospodine.
Izoštri oko. I ovo što ti je u duši.
Bog nas je napravio od gline.
Jedni smo za piškenje, a drugi za bokal.
Kako je divno ovo što imam!
Divno i domaće!
Tako divno!
Maslinova grančica.
Gospodine, maslinovu grančicu?
Dobro si izabrao.
Devica od Čuda.
Brani te od planinskih zveri, veštica
i ostalih čudovišta koja mogu da se pojave.
Nisam očekivala da si sujeveran.
Nisam, nego...
Nije lako ne pokleknuti pred nečim tako primitivnim.
Kažu da ovo neko mora da ti pokloni kako bi delovalo.
Čekaj...
Hvala. I srećan Ivanjdan!
I vama, partnerka.
Nekome kao što si ti, nekome iz grada,
sve ovo je vrlo čudno. Zar ne?
Čudno jeste. -Znam.
Primitivno nije. Čudno je, ali navikneš se.
Ćao.
Hoćete grančicu? -Ne.
Ne, hvala.
Kintanar je poseban.
Večeras naročito.
Morate da probate naš biljni liker. Odličan je.
Dobro veče. -Dobro veče.
Dajte dva, molim.
Izvoli, tvoja sveća. -Hvala.
Mogao bih da se naviknem na ovo.
Zbog slavlja.
Ali nisu uvek slavlja.
Dajte još dve, molim. -Dobro.
Da vidimo... -Za...
Mama, dođi da igraš. -Hajde, dođi da igraš.
Dođi da igraš.
Ne, ne, ne. -Dođi.
Ne, ja se držim šanka.
Ne znaš šta propuštaš.
Pij.
Pisac!
Pij. -Pij.
Idemo odavde?
Od čega bežiš, Antonio?
Ne bežim, samo hoću da budem miran.
Dobro.
Mir, tišina i samoća, to želiš. Znam.
To na mom jeziku znači "bekstvo".
A muškarci skoro uvek beže, pa...
Nisu svi muškarci isti.
Ne znam...
Reci šta znaš o Vimeru.
Reći ću ti, ako mi obećaš da nećeš napisati u knjizi.
Obećavam.
Legenda kaže da je Vimero čudovište koje nosi smrt u selo.
Svake godine na Ivanjdan
reinkarnira se u životinju ili osobu.
I silazi u selo da ubije što više žena.
Kažu da su pre mnogo godina
mnoge seoske porodice uspele da oteraju čudovište
i Vimero je prokleo tu porodicu
i rekao da će se odsada
svi potomci rađati s fizičkim manama.
Kao što si primetio,
ovde u Kintanaru mnogi imaju neku manu.
Kao Esteban?
Esteban, kao ostali seljani, ima malformaciju.
Kažu da je dete prokletstva.
I upravo to slavimo večeras.
S jedne strane poštujemo hrabre porodice
koje su oterale čudovište.
A opet, bojimo se.
Jer...
Podseća nas da Vimero može da se vrati.
Veruješ u to?
Nekad i najveći nevernici veruju mitovima.
Da objasne neobjašnjivo.
Stvarno?
To je samo legenda.
Estebana su zatvorili zbog agresivnosti.
I...
verovatno je poreklo svega...
Napad vuka na ljude jednom u prošlosti.
Sad se to ne događa.
Ali ranije...
Izgleda da je bilo učestalo.
Na Ivanjdan teramo zlo.
Mesec sija...
Šta je ovo?
Ne zanima te Vimero?
Ostavljaju mu hleb, voće i meso kao žrtveni dar.
Zašto?
Vimero može da se reinkarnira samo na Ivanjdan.
Veruju da će se, ako ga nahrane,
zasititi i da neće nikoga ubiti.
Vimero neće doći.
Na Ivanjdan ga teramo.
Ne, izvinite, ne mogu.
Hvala što si me dopratio.
Nisam mislila da živiš sa rođakom.
Ovo je velika porodična kuća.
Nekada se i ne vidimo.
Volela bih da joj pomognem sa ćerkama i tako to.
Hvala za ovu večeru, Berta.
Hvala tebi.
Nacrtale smo ti crtež.
Da upoznaš Vimera. I upoznaš tu tematiku.
Glupane!
"Seoski mitovi i legende"
"Vimero"
"Nepoznato poreklo i nezasit apetit."
"Kad se Vimero pojavi,
počinje pokolj koji se ne završi dok ga ne sateraju u ćošak."
"Kad ga steraju u ćošak i kad se uplaši,
Vimero traži novi zaklon u vodi."
Voda...
Voda?
Antonio.
Jesi li dobro, Berta?
Nešto grozno se desilo.
Šta je bilo?
Soledad...
Ubili su je.
Ubili su Sole.
Šta?
Sinoć je bila u tvojoj kući.
Našli su je...
Na putu prema reci.
Potpuno unakaženu.
Kako je to moglo da se desi?
Hoćeš da uđeš? Hoćeš vodu?
Moram da idem. Husta me čeka.
Došla sam samo da lično javim.
Moram da idem. -Idem i ja.
Nemoj.
Policija istražuje događaj.
Kažem ti to jer...
Želeće da razgovaraju s tobom.
Shvatam.
Da odem u stanicu?
U selu nema stanice.
Verovatno će umeti da te nađu.
Mogu da ti pomognem?
Zvali su nas jutros
zbog rake i spomenika.
Sutra sahranjuju malu.
Vi ste rodbina?
Dobar dan.
Narednik Marko Mauri iz policije.
Antonio, dobar dan.
Antonio Prijeto? -Da.
Razgovarao bih načas s vama.
Verovatno znate šta se desilo.
Komšija je našao malu Soledad Rodriges
raskomadanu u polju.
Raskomadanu? Znao sam da je mrtva, ali...
Da, rasporili su je kao životinju.
Polomili su joj rebra, ispraznili je...
Dosta.
Izvinite.
Nažalost, već smo se navikli
na takve stvari.
Majka i sestra je nisu videle takvu,
imali smo sreće.
Napravili smo privremeni štab u skladištu na početku sela.
Biću nekoliko dana ovde
da razgovaram s ljudima koji su je poznavali.
I znate da ste nam i vi zanimljivi.
Zamolio bih vas da ne idete nikuda.
Bar sledeće nedelje. Prisetite se
da li ste videli Soledad s nekim ili da li ste razgovarali.
Da li je spominjala da je nekoga upoznala?
I javite mi se u štab. Važi?
Dobro. Nemam telefon.
Ja sam u kući na putu Mantekon.
Hvala, g. Prijeto.
I još nešto! Ako je kuća udaljena od sela,
čuvajte se vukova.
Vi iz grada, mislite da ste nepobedivi, ali prvi padate.
Hvala.
Zatvaram.
Samo nekoliko boca pića.
Čega?
Sigurno nemate meskal.
Lokalnu rakiju.
Danas ne igrate domine?
Ne.
Danas razgovaramo.
Ko je mogao da ubije Hustinu ćerku?
Ne sumnjate ni na koga?
Petsto pezeta.
Znate šta?
S obzirom na Estebanovu nasilnost...
Ko zna.
Možda je sinoć pobegao iz zaklona,
naišao na malu Sole...
Dobar dan. Narednik Mauri?
G. Mauri neće doći do jutra.
Gde mogu da ga nađem?
Ovde, ujutro.
Gde je sad? -Istražuje.
Mogu da dobijem neki broj?
Gde je odseo?
G. Mauri istražuje u Kintanaru, ali uskoro odlazi u svoje selo.
Kad će da dođe sutra?
U osam, sigurno.
Ljubazni ste.
U osam.
Ujutro u osam.
Ne bojim se.
Ništa što izađe iz šume neće me zaplašiti.
Ništa!
Ništa što izađe
iz šume
neće me zaplašiti.
Ništa.
Narednik Mauri je došao?
Samo što nije.
Možete da ga sačekate u kancelariji.
Oho... Niste hteli detalje.
Izvinite. Ne bih mogao da radim posao u kome moram da gledam u ovo.
Naravno.
Radije pišete o tome,
nego da gledate slike.
Da li ste se nečega setili?
Imam osumnjičenog. -Koga?
U šumi je zaklon.
Porodica drži u zatočeništvu opasnog deformisanog tipa. Estebana.
Deformisanog? -Da. Izgleda da ima nasilnu prošlost.
Ubijao je i rastvarao životinje.
Sinoć sam bio u zaklonu i video sam da je pobegao.
Odvedite me tamo.
Gostioničarev rođak će vam pomoći.
Pobegao nam je osumnjičeni. Javite štabovima da pošalju ljude
i zamole građane za saradnju. Moramo u potragu
za čovekom sa fizičkim deformacijama.
Zanimalo me je kako si.
Rođaka je s prijateljicama koje su došle da budu uz nju.
Dođi.
Zaspala je.
Hteo sam da te vidim.
Žao mi je zbog svega što ti se događa.
Trebalo bi da ideš.
Estebane!
Bolje izađi!
Estebane!
Oče!
Oče, ovde ste?
Oče?
Antonio, sinko.
Uđi, sedi.
Smeta što sam došao sa psom?
Svi su dobrodošli u kuću Božju.
Hvala, oče.
Znate da je Esteban pobegao?
Čovek je nerazuman i bezdušan.
Uništava i ubija nagonski.
A onda traži opravdanje za svoje okrutnosti.
Čudni ste, oče.
Danas ne govorite kao sveštenik.
Možda zato što je ranjeni čovek
danas više prisutan u meni nego vernik.
Šta te muči, sinko?
Poznajem te dovoljno i znam da nešto nije u redu.
Kad spavam, ne spavam.
Imam more, ali uvek mi se čini da je jedna.
O čemu je reč?
Neko trči po šumi,
proganjaju ga, boji se.
To bih mogao da budem ja.
I progonitelj.
Nemoj sam da radiš svoju terapiju. Nastavi.
Kako se san završava?
Proganjani dolazi u moju kuću,
stane
i ne ulazi.
Želiš da uđe?
Ne znam, možda.
Onda ga zamoli.
Reci mu: "Želim da uđeš".
Kome da kažem? -Onome ko je u tvojim snovima.
Tebi.
Bogu.
Podsvesnom.
Majci zemlji.
Mrtvima.
Svi su isto.
Šta da kažem?
Ako pokuša da komunicira, reci da bude jasniji.
Jer želiš da znaš šta je, ali ne razumeš.
Možda će ti tada pokazati.
Jednostavnije je nego što mislimo, sinko.
Samo treba umeti pitati.
I zamoliti za ono što nam treba.
Bilo ti je lepo s onom ženom.
Posle onoga što sam ti rekao pre neki dan.
Kako znate?
Takve stvari se vide.
Još mi nisi rekao kako ti se pas zove.
Nema ime.
Postoji samo ono što imenujemo, sinko.
Ako hoćeš da ga zadržiš, daj mu ime.
Ne mogu sad da mislim o imenu za psa, oče.
"I pustiću na njih četvoro.
Mač, da ih ubija. I pse, da ih razvlače.
I ptice nebeske i zveri zemaljske
da ih istrebe."
Šta je to? -Jeremija 15:3.
Jeremija...
Sviđa ti se Jeremija?
Idemo da tražimo onog gada?
Rekao sam svoje, sad moram da pišem.
Onda idi.
I piši.
U onom ormaru je puška
s kojom možeš da uništiš to čudovište.
Hvala, oče.
Estebane!
Gde si?
Estebane!
Estebane, izađi.
Estebane!
"Svestan da će ga, ako se bude kretao, psi pronaći,
deformisani čovek se namazao životinjskim izmetom
kako bi zavarao pse.
Nepokretan je bio nekoliko sati u jazbini.
Čekao je da svi tragači prođu
kako bi se vratio u selo"
Ko je tamo?
On je tvoj sin.
Estebane!
Je l' istina što gospoda kažu da si uradio?
Odgovori mi!
Koliko puta sam rekla da ne izlaziš iz zaklona?
Napolju te ne vole.
Da, okrivili bi te za sve.
I vidi sad šta si uradio.
Veliki si i budi dobar!
Slušaj šta ti govorim.
Smiri se.
Smiri se, dođi.
Smiri se.
Ne!
Estebanova majka. Idemo!
Stoj!
"Municija, kartuš i sačma ulaze u njegovo deformisano telo.
Kidaju njegovu tvrdu kožu i oduzimaju mu život."
Nije mrtav, spava.
Dođavola!
Mislili smo da si mrtav.
Pazi, ovde je razbijena čaša da se ne posečeš.
Mama je očistila.
Ovo je tvoje.
Ne smetaj gospodinu, ćerko.
Dobro jutro, Husta.
Dobro jutro, g. Antonio.
Nisam mislio da ćete se već vratiti.
Zaposle me na mesec dana i mesec dana radim.
Žao mi je zbog vaše ćerke.
Smeta vam što sam došla sa Rositom?
Nikako.
Ovde je čaša vode i aspirin.
Hvala.
Ti, ostavi gospodina na miru!
Nisi dobro ispričao.
Pusti to.
Pišeš knjigu o selu
i sve je puno laži.
To je fikcija!
Majka te ne uči da je nepristojno čitati tuđe stvari?
Moraću da vidim šta radiš ako hoću da znam šta je bilo.
A, je li? A šta je bilo?
Ni ti ne veruješ da je ona budala ubila moju sestru.
Napolje!
To je bio Vimero.
Sin prokletstva ne može da bude Vimero.
Kako ti kažeš.
Idi da se igraš sa psom i pusti me.
Kakav pas? -Napolje!
Dođavola! Dođavola!
Karmelo.
Prestani već jednom, nemoj!
Ćao, Jeremija.
Sad je svemu došao kraj.
Nadam se da je ovo kraj.
Kamo sreće.
Ali nikad se ne zna, g. Prijeto.
Srećno s pisanjem!
I čuvajte se vukova.
Sad je došao kraj.
Ne.
Zvao sam ga Jeremija.
Koga? -Psa.
Kakav pas?
Moj pas.
Ne znam o čemu govoriš, Antonio.
Zar nisi videla psa na vratima?
Nisam. -Šališ se?
Kunem se životom, ništa nisam videla.
Zakuni se da nisi videla psa na vratima.
Ovde! Gde sad stojim. Zakuni se!
Dobro si? -Ućuti!
Čuješ ili ne čuješ?
Plašiš me. -Čuješ ili ne čuješ, dođavola?
Pitanje nije komplikovano.
Ne, ne čujem.
Čuješ ili ne čuješ?
Tip gubi glas!
Šta je ovo?
"Čovek ubio suprugu i dve ćerke
u selu Kintanar.
Osumnjičeni je iz Latinske Amerike."
"B. P. je ubio suprugu nožem
pred sinom
i onda se ubio skokom u reku."
"Dečak Antonio Prijeto
premešten je u sirotište u Madridu.
Tamo čeka da ga prođe trauma jer je svedočio
majčinom ubistvu."
Šta se ovde događa?
Smiri se, Antonio.
Šta se ovde događa?
Ne, ne, ne.
Berta!
Antonio!
Šta ti je?
Jeste li dobro?
Ja sam otac Benito.
Drago mi je.
Još mi nisi rekao kako ti se zove pas.
Sviđa ti se Jeremija?
Pretrčao je šumu svom snagom
i uznemiren zbog gvozdenog ukusa krvi koja je bila na desnima."
Radije bih da me zoveš "oče":
Znate da je Esteban pobegao?
Znam i da u selu govore da je krivo prokletstvo.
Čovek je iracionalno biće i bez duše.
Uništava i ubija nagonski.
Ova pustinjačka kuća ti stoji na raspolaganju.
U redu?
Stoji ti na raspolaganju.
Znala sam.
Ti si Vimero, ubio si moju mamu.
Rosita, čuj.
Ubio si moju sestru. Ubico!
Antonio je ubica, mama.
On je Vimero, sve nas je prevario.
Mama, pisac je ubica.
Tebi je normalno da odeš usred noći?
Zar nam nije već bilo dovoljno?
Mama...
Kakve su to gluposti da je g. Prijeto ubica?
Znaš više nego policija?
Misliš da me ne boli i da ne želim da okrivim bilo koga?
Idi u sobu.
Videla sam ga.
Šta si videla?
Pusti da ti ispričam.
Berta!
Tata!
Husta! -Rekla sam ti, mama.
Idi u selo i obavesti ljude.
Reci im da se Vimero vratio!
Husta, objasniću.
Beži! -Objasniću.
Mama.
Idi, idi.
Slušajte me.
Ako treba, prerezaću vam vrat.
Samo sam rekao da me saslušate.
Rosita!
Smrt Vimeru!
Ne, ne, ne.
Hej!
Dobro si? -Jesam.
Gde je moj meskal? -Nemaju ga u svakom hotelu.
Ispio si poslednju flašu jutros.
Za pola sata je konferencija za novinare.
Hoću svoj meskal.
Pola sata, Antonio.
Meskal.
Pola sata.
A nagrade...
Nagrade me uopšte ne zanimaju.
Samo hoću priznanje svojih čitalaca.
Antonio, godinama novinari postavljaju
isto pitanje. Kada će idući roman?
Uvek si govorio da ćeš ga napisati kad osetiš potrebu.
Čemu sad? I zašto se zove "Puževa kuća"?
Legenda kaže da Vimero nikada ne umire,
ali pojavi se neke godine zbog proždrljivosti
i napravi pokolj.
Imajmo na umu da pišem roman svakih 10 godina.
Možemo reći da sam književni Vimero ove zemlje.
Pišem samo kad sam gladan.
Antonio, šta je fikcija, a šta stvarnost
u "Puževoj kući"?
Za dobro svih nas ovde,
bolje neka bude fikcija,
jer bi inače trebalo da budem u zatvoru.
Možeš da nam nagovestiš nešto o sledećem projektu?
Ili ćemo da čekamo narednih 10 godina?
Sandra i ja ti zahvaljujemo na ovom pitanju.
Jer izdavač danima promoviše Antonija
i još se nismo usudili da to pitamo.
Biću sasvim iskren.
S "Puževom kućom" sam se pomirio s književnošću.
Obećavam da mi neće trebati 10 godina do sledećeg romana.
Štaviše, u poslednje vreme su mi govorili
legendu o crvenoj ajkuli Barbateu.
U obalskom mestašcetu.
Ko zna! Možda ću da unajmim kuću na nekoliko dana
i sastanem se s čudovištem.
Što se nas tiče, sutra te šaljemo.
Ćao.
MEDIATRANSLATIONS