Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎„DRAGĂ, PARCĂ NICI NU TRĂIESC ‎CÂND NU SUNT CU TINE.”
‎ERNEST HEMINGWAY ‎ADIO, ARME
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Totul va fi bine, draga mea.
‎LONDRA, 1965
‎Doamnă, mă bucur să vă revăd!
‎Bine ați revenit de la spital!
‎Jenny, ea e dna Cordoza.
‎Da. Mulțumesc.
‎Vă conduc în cameră.
‎Totul e așa cum vă place.
‎J.S ‎CĂSUȚA POȘTALĂ 13, LONDRA, N1
‎Mă bucur că te-ai întors acasă.
‎Noapte bună, dragă Jenny!
‎Noapte bună, Lawrence!
‎Larry.
‎Tu îmi spui Larry.
‎Larry.
‎Hei!
‎Bună…
‎Bună!
‎Ce chestie că ești aici!
‎De fapt…
‎Eu trebuie să mă pregătesc de serviciu.
‎Deci te-aș cam ruga să…
‎- Dacă nu te superi. ‎- De fapt, e apartamentul meu.
‎Rahat!
‎În acest caz, pe loc repaus, ‎monsieur!
‎No problemo.
‎Mi-ar plăcea să te revăd.
‎Adică…
‎m-am simțit minunat aseară.
‎Chestie e, Rob, că eu…
‎Nu mă cheamă Rob.
‎- Andrew. ‎- Andrew!
‎Eu tocmai am încheiat o relație ‎care mi-a distrus sufletul.
‎Îți mulțumesc.
‎- Zic să-ți dau numărul meu. ‎- Sau, mai bine, nu.
‎Evităm să mă simt vinovată ‎și să nu te mai sun.
‎Tu să fii supărat că am dispărut.
‎- Mă simt folosit. ‎- Știi ce, Rob? Bun venit în lumea mea!
‎- Nu mă cheamă Rob. ‎- Andrew!
‎Futu-i! Scuze!
‎Ei bine, Andrew,
‎mi-a făcut plăcere să te cunosc ‎și îți urez o zi minunată!
‎- Ellie? ‎- Da.
‎AI O AMINTIRE NOUĂ
‎ÎMPREUNĂ ‎2019
‎THE LONDON CHRONICLE
‎Cum merge?
‎Ședință în cinci minute.
‎Nick?
‎Nick!
‎Nu vorbesc cu tine, ‎fiindcă ar însemna să-mi fac draci.
‎Ce-am făcut?
‎Înțeleg că ai avut un an de căcat, Ellie,
‎dar nu e OK ‎să îți bați joc de noi pe față.
‎- Despre ce vorbești? ‎- Ne-ai abandonat aseară.
‎Am auzit că ai plecat cu un tip! ‎Cum crezi că ne-am simțit?
‎- Bine! Îmi pare rău. ‎- Era ziua mea.
‎Îmi pare foarte rău, Nick.
‎Vorbesc serios.
‎Ești stresat? Așa pari.
‎A murit Mary Ellen, iar Janet ‎vrea un profil. N-am timp.
‎- Când? ‎- Ediția de duminică.
‎Nu, când a murit?
‎- Acum câteva zile. ‎- Ce trist!
‎- Cum? ‎- De bătrânețe.
‎- Da? ‎- Aș vrea și eu să mor așa.
‎Ce-ar fi să-l preiau eu?
‎Mai am de verificat vreo două ore, ‎apoi am programul liber.
‎Bine?
‎Bine.
‎Consideră-ți povara ușurată oficial!
‎- ’Neața tuturor! ‎- 'Neața!
‎Cum ne simțim?
‎- Bine. ‎- Super!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ce mai faci?
‎Bine. Mersi!
‎Scriu un profil despre ‎cea mai longevivă editoare a ziarului.
‎- Tocmai a murit. ‎- Da? Vai, nu!
‎Mda, nu.
‎Înțeleg că și-a donat colecția de scrieri ‎arhivei noastre.
‎Pardon… La ce oră ai programarea?
‎Nu, scuze, lucrez aici.
‎Da, totuși trebuie să-ți faci programare. ‎Nu putem, pur și simplu…
‎- Nici pentru angajați? ‎- Nu lăsăm lumea…
‎- Deși lucrez aici. ‎- …să intre la arhivă.
‎Dacă te duci online, ‎poți găsi catalogul nostru
‎și decide ce anume dorești să vezi.
‎Dar am mai făcut-o de un milion de ori…
‎Apoi eu sau cineva din echipa de arhivă ‎îți va pregăti documentele.
‎Atunci, aș vrea să fac ‎o programare, te rog!
‎Programările se fac online, prin…
‎Pe bune?
‎…portalul online.
‎Portalul online.
‎Știi ceva?
‎Mulțumesc mult ‎pentru tot ajutorul acordat azi!
‎Și ne vedem în curând.
‎De mi-aș pierde și eu memoria!
‎Aș dispărea în ceață ‎și aș uita că m-am măritat cu Francis.
‎Știi cum s-a întâmplat? Unde mă duceam?
‎Larry spune că umblai cu treburi.
‎Mai mult nu știu, îmi pare rău.
‎- Nu-ți amintești nimic? ‎- Îmi amintesc cu goluri.
‎Nu știu cum voiam să mă port, nu știu…
‎Nu știu cum îmi percepeam viața.
‎Nu…
‎Bine, dragă. Îți povestesc eu.
‎Erai încântătoare, amuzantă ‎și plină de ‎joie de vivre.
‎Ai o viață perfectă ‎și cea mai deșteaptă prietenă apropiată.
‎Un soț bogat și chipeș care te adoră.
‎Știi de ce nu avem copii?
‎Soțul tău e plecat mai tot timpul.
‎E unul dintre motivele ‎pentru care te-am invidiat mereu.
‎Îți va fi bine, draga mea!
‎Între timp, ‎încearcă să te distrezi diseară.
‎Da.
‎Nu pot să cred!
‎Harold Wilson?
‎Acel Harold Wilson?
‎Unul și același.
‎Te rog, spune-mi că te-a dus ‎undeva colosal!
‎La Lockets.
‎Îi place să-și facă concediul ‎în Insulele Scilly…
‎…partidul poate câștiga majoritatea.
‎Domnilor, toate bune și frumoase, ‎dar ce vrem noi cel mai mult să știm
‎e ce desert îi place prim-ministrului.
‎Draga mea, cred că e de ajuns.
‎- E al doilea… ‎- Din ordinul medicului.
‎Doar apă.
‎Apropo, chiar nu-ți amintești nimic?
‎- Anne! ‎- Ce e?
‎Vrea cineva cafea?
‎Da, te rog.
‎ARHIVA A CONFIRMAT PROGRAMAREA ‎LA 11:00 „FIX”
‎Bună!
‎- Bună! ‎- Ce mai faci?
‎- Tu? ‎- Fenomenal.
‎Ți-am pregătit totul în sala de lectură.
‎Nemaipomenit!
‎Scuze, nu permitem accesul ‎cu mâncare și băutură.
‎Pe aici!
‎Aici avem totul, ‎din '65 până prin '86-'87.
‎Sunt chiar caietele ei?
‎Da, așa ar trebui. Da.
‎Mersi!
‎Voiam să-ți spun ‎că mi-a plăcut mult articolul tău
‎despre prima căsătorie ‎și întâlnirile online.
‎- Zău? ‎- Da.
‎Diferența dintre iubirea pasională ‎și cea tovărășească.
‎Nu le-am abordat niciodată așa.
‎Mulțumesc.
‎Mă umple de bucurie
‎să știu că suferința mea ‎a folosit unui scop nobil.
‎Cum ajunge cineva ca tine ‎să lucreze ca arhivar?
‎Am studiat istoria artei.
‎Și am făcut un masterat ‎în administrarea arhivelor,
‎dar mi-am dat seama că îmi plăcea ‎să categorisesc diverse lucruri…
‎Iubirea vieții mele,
‎știu că ți-e frică,
‎dar crede-mă ‎că n-am mai simțit vreodată așa ceva
‎și te asigur ‎că n-o voi mai simți vreodată.
‎Știu că nu-mi va ajunge niciodată ‎doar o parte din tine.
‎Din acest motiv, ‎voi accepta slujba din New York.
‎Voi fi pe peronul doi din Marylebone, ‎vineri, la 19:15.
‎Vino cu mine, dragă! Cruță-l de o viață ‎trăită pe jumătate și o căsnicie de formă.
‎Și, mai important, evită-le tu!
‎Prinde această iubire adevărată, ‎reală și infinită!
‎E înspăimântător, ‎dar e și mai rău să trăiești în minciună.
‎Am putea fi fericiți…
‎„…atât de fericiți!
‎Să știi că îmi ții în mâini inima ‎și speranțele mele. Al tău, Boot.”
‎…materiale istorice.
‎- Mi se pare chiar… ‎- Uită-te la asta!
‎Ce este?
‎E o scrisoare.
‎Văleu!
‎E trist că, dacă ai vrea acum ‎să fugi în lume, ai da un SMS.
‎WhatsApp.
‎Da. „Iubire, vino la gară dacă vrei.
‎Hashtag‎ vino ‎dacă vrei să-ți schimbi viața,
‎față zâmbitoare, vânătă, drum, cârnat.”
‎Cel mai rău e când vezi ‎că ți-a citit mesajul.
‎Când apare bifa albastră… ‎„Măi, ți-am scris acum cinci zile!”
‎Acum cinci ore!
‎- Adică… ‎- Am spus zile?
‎Cred că da.
‎- Pot să văd plicul, te rog? ‎- Da.
‎- „JS”. Trebuie să fie aici din greșeală. ‎- Ce vei face cu ea?
‎O ard.
‎Glumesc. Am grijă să fie catalogată.
‎Ce-ai zice să o returnăm?
‎Sau să-i găsim expeditorul.
‎EVELYN WAUGH ‎SENZAȚIONAL
‎J.S
‎„Dragă J, știu cât te-a costat situația, ‎scumpă Jenny.
‎Dar și că n-am putea înceta să ne iubim,
‎cum nici Pământul nu se desparte de Soare.
‎Erai supărată când ne-am despărțit ‎și mi-am reproșat-o.
‎Sunt copleșit de frustrare.
‎Nu-mi ajunge niciodată timpul. ‎Nu-mi ajungi nici tu.
‎Hai să ne întâlnim mâine. B.”
‎„Draga mea J,
‎încă mă pierd între momentele ‎când dansam noaptea la Alberto's
‎și cele de pe Riviera.
‎Felipe spune că eram ca îmbătat când ‎îmi aminteam de vara petrecută împreună.
‎Dacă nu ne sunt date decât ore și minute,
‎mi le voi întipări în memorie, ‎ca să-mi rămână așa.
‎Și, când închid ochii, ‎să-ți văd figura de înger.
‎Ești mereu în gândurile mele. ‎Al tău, Boot.”
‎CU ȘASE LUNI ÎN URMĂ
‎Dragule, nu uita de micul dejun împreună!
‎Mâine vine un reporter la prima oră.
‎Atunci, luăm prânzul.
‎Cina, dragă. Luăm cina.
‎Larry!
‎Hai să nu ne agităm!
‎ALBERTO'S
‎Vă pot ajuta?
‎Da.
‎Așa sper.
‎Vă par vreun pic cunoscută?
‎Nu mi se pare, din păcate.
‎Și dacă aș rosti numele Felipe?
‎Asta v-ar spune ceva?
‎- Sunteți de la poliție? ‎- Nu.
‎Atunci, de ce mă întrebați despre Felipe?
‎S-ar putea să avem un prieten comun. ‎Poate îmi spuneți unde-l găsesc.
‎Nu cred că înțelegeți.
‎Felipe a avut un accident.
‎Nu s-a mai trezit.
‎Să știi că de obicei ‎închidem camera de lectură pe la cinci.
‎Acum cât e ceasul?
‎Aproape și douăzeci.
‎Rahat! Bine.
‎Termin imediat.
‎Ai găsit ce căutai?
‎Da, cred că da.
‎Dacă vreau să mai cer lucruri, ‎atunci trebuie să intru pe…
‎- Prin același proces online. ‎- Prin online.
‎- Portalul online. ‎- Procesul.
‎- Încotro? ‎- La subsol.
‎Și dacă aș vrea să aflu dacă mai sunt ‎și alte scrisori? Pentru un articol.
‎Dacă vrei, ‎poți să-mi trimiți mie un e-mail.
‎Dacă vrei să meargă mai repede.
‎Mulțumesc.
‎Devii un adevărat rebel!
‎O zi bună!
‎O săptămână frumoasă!
‎Anthony O'Hare.
‎Da. Ați venit să scrieți ‎lucruri minunate despre soțul meu.
‎Așa să fie?
‎„Etalon al bunelor practici comerciale, ‎venituri crescânde de la an la an.”
‎- Întrebați sau mă informați? ‎- Sunt soția lui, nu pot fi obiectivă.
‎Eu știu că o soție ‎e cel mai obiectiv critic.
‎Într-adevăr.
‎Mă tem că Larry întârzie puțin.
‎Poate că nu e minunat.
‎Vă putem oferi ceva de băut?
‎Nu, mulțumesc.
‎Dle O'Hare!
‎Dle Stirling.
‎- Scuze că am întârziat! ‎- Nicio problemă.
‎- Începem? ‎- Sunt gata oricând.
‎Nu știu cum de n-am intrat ‎într-un bucluc mai mare.
‎Și dv., dle O'Hare? ‎Sunteți reporter financiar.
‎Corespondent străin.
‎Unde ați fost recent?
‎Mai mult prin Léopoldville. Brazzaville.
‎Oribil loc, după părerea mea.
‎Unde gazda serii face multe afaceri.
‎Eu cred că…
‎Mi s-a părut că belgienii ‎conduceau bine țara.
‎Cu respect, am fost acolo ‎în '59, '60 și '62…
‎Atunci înțelegeți că revolta ‎și revoluția sunt un răspuns prostesc…
‎La asuprirea de secole?
‎Aș spune că a prelua din nou ‎controlul politic și geografic e corect…
‎Putem presupune ‎că îl susțineți pe dl Mobutu?
‎Larry, Mobutu e dictator. Mă îndoiesc…
‎Da, dragă, știu! Mulțumesc.
‎Ajunge! Conversația asta ‎e prea deprimantă pentru cină.
‎Conform soției mele, dacă nu e în ‎Vogue,
‎nu merită atenția și timpul ei.
‎O să plec, să cunosc multă lume ‎și să călătoresc prin lume.
‎Asemenea oameni mă fac ‎să vreau să-mi trag un glonț în gură.
‎Și femeile, Iisuse!
‎Niște ‎tai-tai ‎răsfățate, ‎fără un gând original în cap…
‎Îmi pare rău că v-am dezamăgit.
‎Hristoase, ce beat sunt!
‎E clar.
‎Data viitoare când vă plictisește compania ‎poate ar fi bine să plecați devreme.
‎Dar orice-ați crede despre răsfățul meu, ‎vă rog să nu-l atacați pe Larry în scris!
‎Vă rog să mă scuzați!
‎Doamne, mă doare capul teribil!
‎Azi-noapte…
‎Chiar așa mult ai băut?
‎Am impresia că da.
‎Dle O'Hare!
‎Dnă Stirling.
‎Ce faceți?
‎Am vrut să vă dau…
‎asta.
‎Ce este?
‎Un bilet de scuze.
‎Atunci, vă rog…
‎- Citiți-l! ‎- Jennifer!
‎Dl O'Hare l-a scris. ‎Sigur îl poate citi cu voce tare.
‎„Dnă Stirling…
‎Sunt un porc dezagreabil.
‎Aș vrea să dau vina pe oboseală
‎sau pe o alergie la mâncare, ‎dar a fost de fapt combinația de alcool,
‎pe care n-ar trebui să-l beau, ‎și temperamentul unui neadaptat social.
‎Nu-mi puteți spune lucruri ‎pe care să nu le fi dedus și singur
‎în ceasurile mai cumpătate. ‎Vă rog, permiteți-mi să-mi cer iertare!
‎Rușinat, al dv., Anthony O'Hare.”
‎Dacă se poate, aș vrea să vă scot la prânz ‎pe dv. și soțul.
‎Ce amabil din partea dv.!
‎Mă voi gândi la asta.
‎Între timp, vă voi duce înapoi la hotel.
‎N-o să faceți insolație din cauza mea.
‎Ca să nu mai vorbim de coma alcoolică.
‎Da.
‎Vă rog!
‎Mulțumesc.
‎Larry.
‎- Dle O'Hare! ‎- Dle Stirling, ce mai faceți?
‎- Bine, mulțumesc. ‎- Dnă Stirling!
‎Bună ziua!
‎Ce mai faceți?
‎Bine, mulțumesc.
‎Spuneți-mi, dle O'Hare, ‎există și dna O'Hare?
‎A fost. Am divorțat de dna O'Hare.
‎Condoleanțele mele!
‎Teribilă chestiune!
‎- Copii? ‎- Larry, ce Dumnezeu?
‎Nu, e în regulă. Da, am un fiu, Peter.
‎Am studiat la Gordonstoun ‎cu un Peter minunat.
‎Nu în franceză!
‎Încotro plecați?
‎După ce termin articolul, ‎acasă, la Londra.
‎- Mă scuzați! ‎- Desigur.
‎Îmi cer scuze.
‎Nu face nimic.
‎Nu beți?
‎Nu, n-am voie.
‎Durere de cap?
‎- Ordinele doctorului. ‎- Așa de rău v-a fost aseară?
‎Recunosc, mă sperie mai puțin ‎perspectiva unui conflict armat.
‎Sunteți William Boot din ‎Senzațional.
‎Evelyn Waugh?
‎Știu cine e William Boot.
‎E totul în regulă?
‎E chemat la datorie.
‎Spuneți-mi, dle O'Hare, ‎cât de bine vă simțiți pe mare?
‎Mulțumesc.
‎Ce părere ai?
‎E mare.
‎Despre priveliște!
‎Vezi ce e încolo?
‎E Corsica.
‎Călătorești mult?
‎Nu prea.
‎Venim aici în fiecare vară, ‎dar n-am mai trecut oceanul de la nuntă.
‎Nici măcar să-mi văd rudele. ‎Doar Larry călătorește acum.
‎Cum v-ați cunoscut?
‎Stăteam unul lângă altul ‎la o cină a companiei, în New York.
‎Tații noștri lucrau împreună. ‎Mi-a dat întâlnire și aia a fost.
‎Așa simplu?
‎Da. După câteva luni m-a cerut ‎și am acceptat.
‎Părinții mei au fost încântați.
‎Cum așa?
‎E de familie bună, are o carieră.
‎Și lucrurile astea contează, nu?
‎- Nu contează pentru toți? ‎- Ba cred că da.
‎Vreau să-mi spui despre fiul d-tale.
‎Fiul meu?
‎Locuiește cu fosta mea soție, ‎care se străduiește să nu-l corup eu.
‎De ce ar crede că-l vei corupe?
‎Fiindcă nu i-am fost fidel.
‎Trebuie că ți-e dor de el.
‎Așa este.
‎Dacă știam cât de mult, ‎poate n-o mai înșelam.
‎De asta bei?
‎- Nu încerca să mă repari, dnă Stirling! ‎- Cine a zis că încerc…
‎Ai un aer caritabil aparte. Îmi dă emoții.
‎Cred că n-aș fi prima.
‎Ai fi o jurnalistă bună.
‎O iubeai? Pe soția d-tale?
‎Credeam că da, la început. ‎Dar eram tineri și nu știam ce e iubirea.
‎- Ai iubit vreodată pe cineva? ‎- Pe fiul meu. D-ta?
‎Sunt măritată.
‎Așa este.
‎Ca să fie clar, ‎sunt complet fericită cu Larry.
‎Mă bucur să aud asta.
‎MARY ELLEN: ÎN AMINTIREA ‎UNEI BRAVE PIONIERE A JURNALISMULUI
‎Profiluri.
‎Bună ziua. Aș putea vorbi ‎cu Ellie Haworth, vă rog?
‎La telefon.
‎Bună! Sunt Rory, de la Arhivă.
‎Cred că am găsit ceva ce te-ar interesa.
‎Bună!
‎Ai gumă de mestecat?
‎Nu ne place guma în sălile de lectură.
‎- Am înghițit-o. ‎- Grozav!
‎Bine.
‎Am mai găsit o scrisoare.
‎„E patru dimineața și nu pot dormi. ‎Parcă sunt în ‎Drumul nebuniei.
‎Stau și mi-l imaginez întins lângă tine,
‎având voie să te atingă, să te țină,
‎și aș face orice să am eu acea libertate.
‎Dacă nu te pot avea, mi te imaginez aici.
‎Mirosul tău, părul tău,
‎acel zâmbet într-o parte ‎când te amuză ce spun.
‎Dragă J, nicicând nu mi-am dorit mai mult ‎să vină zorile. Al tău, Boot.”
‎Cu siguranță…
‎E la fel, clar.
‎Același tip de plic, același scris.
‎Trebuie să știu finalul,
‎ceea ce înseamnă că am stricat ‎nu doar ziua mea, ci și pe a ta.
‎Cât de mult?
‎Trebuie să aflu dacă mai sunt și altele.
‎Da.
‎Problema e că, ‎dacă vrem să mai găsim și altele,
‎trebuie căutate chiar jos, în arhivă.
‎- Super! Haide! ‎- Dar ne trebuie permisiune specială.
‎Cum o obținem?
‎E un formular. După aceea, ‎probabil că mai urmează un formular.
‎Sună destul de ușor.
‎Să văd ce pot face.
‎Mulțumesc.
‎- Mișto! ‎- Mișto.
‎Dragă dle O'Hare, sau să-ți zic Boot?
‎Larry a trebuit să plece peste ocean.
‎Suntem amândoi naufragiați aici ‎până se întoarce.
‎Și d-ta nici nu ai costum de plajă, ‎ce jenant!
‎Vrei să ne petrecem după-masa împreună?
‎Știu un magazinaș adorabil, ‎unde ți-ai putea găsi ceva de citit.
‎A d-tale, J.
‎Dragă dnă Stirling… sau pot să-ți spun J?
‎Mulțumesc pentru ofertă și că m-ai salvat.
‎Îți sunt dator fiindcă m-ai convins ‎să ies ieri din cameră.
‎Aș vrea să-ți întorc favoarea.
‎Nu cunosc zona, desigur, ‎dar, dacă îmi sugerezi un loc,
‎te pot amuza ‎cu franceza mea teribilă de elev.
‎Dragă Boot, mă bucur că am reușit ‎să te scot la lumina soarelui.
‎Accept cu bucurie invitația ta.
‎Putem petrece câteva ore în oraș, ‎plângându-ne de milă
‎pentru cât de prost vorbim limba locală. ‎Ești liber joi?
‎Sunt liber joi, ‎dar sunt liber și mâine, și poimâine,
‎și chiar și răspoimâine.
‎Până se întoarce dl Stirling, ‎vom fi parcurs toată coasta.
‎Să-mi spui ce oră îți convine. Boot.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎Ai vreo sugestie?
‎Ce zici de un picnic?
‎E un joc pe care-l jucam ‎cu fiul meu. Îl știi?
‎Închide ochii!
‎Haide, închide-i!
‎Alege-ți un loc preferat!
‎- Real sau imaginar? ‎- Oricare.
‎Avem tot ce ne trebuie: ‎pătura perfectă, multă brânză.
‎Pâine?
‎Pâine. Și e un râu în apropiere.
‎- Un râu! ‎- Fiul meu e mare pescar.
‎Sper că nu te superi ‎dacă încercăm să pescuim.
‎Mă tem că nu știu mai nimic ‎despre pescuit.
‎De aceea te voi învăța.
‎Cum mă descurc, dle Boot?
‎Ai un talent înnăscut.
‎Evident!
‎Și prinzi un păstrăv.
‎Rechin.
‎Rechin. Bună treabă!
‎După aceea…
‎din dinții rămași îți fac un colier.
‎Un suvenir.
‎Un talisman.
‎Să mai încercăm o dată, da?
‎Mulțumesc pentru o după-masă ‎foarte plăcută.
‎Pe data viitoare!
‎HOTELUL MARIE VENT
‎AM INTRAT, ÎI DĂM BICE, MULȚUMESC. ‎MÂINE LA 18:00. VINO, SĂ NU FII CAP []
‎APROPO, SUNT RORY, SCUZE
‎TARE, SĂ-MI BAG! E XXX
‎TARE! E XXX
‎TARE! E X
‎Articolul despre Mary Ellen e verificat ‎și atașat. Și încă ceva.
‎Cercetând, am găsit printre lucrurile ei ‎niște scrisori de dragoste misterioase.
‎Nu știu cum au ajuns acolo, ‎dar aprofundez pentru următorul articol.
‎1965, poveste de dragoste interzisă.
‎Sunt pline de pasiune. ‎N-am mai citit așa ceva.
‎Ți-l dau până vineri.
‎Dl O'Hare nu e gata încă.
‎Spune că-l puteți aștepta aici ‎sau să vă duceți sus, la el.
‎Camera 302.
‎Ce surpriză minunată!
‎Scuze! Am ajuns cam devreme. ‎Preferi să aștept jos?
‎Nu vorbi prostii! Intră!
‎Nu durează mult.
‎Voiam să mă bărbieresc.
‎Am timp?
‎Desigur, te rog!
‎E totul în regulă?
‎Da, e bine.
‎Am primit o telegramă.
‎Larry se întoarce diseară.
‎Trebuie să se ducă imediat la Londra.
‎Înțeleg.
‎Iar tu ce vrei?
‎Îmi pare rău.
‎Doamne…
‎Jennifer!
‎Dnă Stirling, ați primit asta.
‎Mulțumesc.
‎Dragă J, te rog să știi ‎că nu te-am respins.
‎N-am vrut niciodată mai mult ‎să sărut pe cineva.
‎Dar, când m-ai privit, s-a schimbat ceva.
‎În acel moment, m-am temut ‎că dorința ne va distruge.
‎Ești o creatură onestă și remarcabilă
‎și nu am vrut ca din cauza mea ‎să devii mai prejos de-atât.
‎În ultima săptămână, m-am urât
‎pentru singurul lucru decent ‎pe care l-am făcut.
‎Gândește-te: spontaneitatea ‎e la rădăcina multor lucruri minunate,
‎dar și la rădăcina multor nemulțumiri.
‎Dacă vom începe ceva, ‎îți cer să luăm decizia împreună.
‎Te am în minte scriind asta, ‎iar inima mea e plină.
‎Oricare ar fi rezultatul, ‎hai să supraviețuim împreună!
‎Voi fi în Parcul Poștașilor ‎vineri, la 18:00.
‎Te voi aștepta acolo.
‎Cu respect, al tău, Boot.
‎ALBERTO'S
‎Felipe!
‎- Ce faci? ‎- Bine.
‎- Ea e Jennifer. Prietenul meu, Felipe. ‎- Încântat!
‎Cum merge, bine?
‎Distracție plăcută!
‎- Mersi. ‎- Mulțumesc.
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎Încă un rând!
‎Hai, dle Boot! Dansează cu mine!
‎Distracție plăcută, prietene!
‎„Prinde această iubire adevărată, ‎reală și infinită!
‎Da, este înspăimântător, dar cred ‎că e mai rău să trăiești în minciună.
‎Am putea fi fericiți. Atât de fericiți!”
‎Bună!
‎- Mi-ai luat-o înainte. ‎- Da, abia aștept!
‎Da. Dar nu-ți pot promite nimic.
‎Îți mulțumesc că faci asta.
‎Înainte să intrăm, ‎va trebui să-ți scoți pantofii.
‎- Pe bune? ‎- Glumesc.
‎Ești un tip nostim.
‎Aici e tot ce nu-i catalogat.
‎Măiculiță!
‎Și…
‎aici ar trebui să fie tot ce avem ‎din 1964 până în 1965.
‎Poți să răspunzi.
‎Nu e important.
‎- Mă poți ajuta? ‎- Da, sigur.
‎Ai grijă!
‎- Nu și astea? ‎- Nu, alea nu.
‎- Te ajut să cobori? ‎- Grozav!
‎- Deci… ‎- Bun, să ne…
‎- Ne apucăm? ‎- Da.
‎Hai să începem!
‎Dragă J, nu există sunet mai dulce ‎decât când bați tu la ușă.
‎O parte din mine așteaptă mereu asta.
‎Mi-e imposibil să lucrez, ‎căci gândurile mele revin la tine.
‎Ce-mi pasă de războaie și de politică?
‎Dacă o ținem tot așa, ‎ajung la rubrica de grădinărit.
‎Închide ochii!
‎Umbra a ajuns la piciorul patului.
‎Ce nenorocire s-ar întâmpla ‎dacă ai sta dincolo de ora cinci?
‎Până îmi ajunge la genunchi.
‎Talie.
‎Genunchi.
‎S-a făcut!
‎Ochii.
‎Închide-i!
‎Un cort de pânză în mijlocul sălbăticiei.
‎Dacă insiști…
‎Dormim pe un pat de frunze ‎și ne îmbăiem în râul din apropiere.
‎Și, când apune soarele,
‎facem un foc.
‎Slavă Domnului, mor de foame!
‎- Ce mâncăm? ‎- Fructe sălbatice.
‎Anume?
‎Soc. Mure.
‎Poate niște păpădii.
‎Perfect.
‎Noapte bună, dragă Boot!
‎Ce?
‎Ce este?
‎Nu vreau să pleci.
‎Dacă am fugi împreună?
‎Încotro?
‎Ce zici de New York?
‎Ador New Yorkul!
‎Am primit o slujbă acolo.
‎Vreau să vii cu mine.
‎Mută-te cu mine!
‎- Știi că nu pot. ‎- Ba da, poți!
‎Ba poți! Amândoi putem.
‎Îmi ceri să fug ‎și să renunț la viața mea, pur și simplu?
‎Ca să începem una nouă, da.
‎- Și când te saturi de mine? ‎- Asta nu se va întâmpla.
‎- S-a mai întâmplat. Ce ar fi diferit? ‎- Ce? Totul!
‎Totul e diferit acum.
‎Dacă ți se pare că seamănă ‎cu ceva ce-aș mai fi simțit vreodată,
‎nici c-ai putea să te înșeli mai tare!
‎Jennifer, te iubesc. Sunt îndrăgostit ‎și vreau să avem o viață împreună.
‎Ești îndrăgostit de idee și ești impulsiv.
‎- Nu-mi place! ‎- Merg pe instinct!
‎Ai habar ce îmi ceri?
‎Familia și prietenii s-ar dezice de mine.
‎Un motiv în plus să-i lăsăm în urmă.
‎- Ție îți e ușor. ‎- Ușor?
‎Să văd cum întorci seara ‎la un bărbat care…
‎Care ce?
‎E foarte posibil să-ți irosești viața ‎așa cum e ea acum.
‎Boot, e adevărat. Am fost învățată ‎să fac ce mi se cere,
‎nu ce m-ar face fericită.
‎Mă tem să te iubesc.
‎Mă tem că, dacă mi-aș permite, ‎te-aș iubi până m-aș mistui.
‎Mă tem că, odată ce n-aș mai fi o noutate, ‎te-ai sătura de mine.
‎Înțelege că, dacă aș fugi cu tine,
‎nu mi-aș pierde doar familia ‎și securitatea.
‎Mi-aș pierde și liniștea.
‎Nu cred că am puterea ‎de a-mi asuma acest risc.
‎Sper să mă înțelegi. Mereu a ta, J.
‎Iubirea vieții mele,
‎știu că ți-e frică, dar crede-mă
‎că n-am mai simțit vreodată așa ceva și ‎te asigur că n-o voi mai simți vreodată.
‎Având această siguranță, ‎am luat o decizie îndrăzneață.
‎Voi accepta slujba din New York.
‎Voi fi pe peronul doi din Marylebone, ‎vineri, la 19:15.
‎Vino cu mine, dragă! Cruță-l de o viață ‎trăită pe jumătate și o căsnicie de formă.
‎Și, mai important, cruță-te pe tine!
‎Prinde această iubire adevărată, ‎reală și infinită!
‎Da, e înspăimântător, dar cred ‎că e mai rău să trăiești în minciună.
‎Apel de la biroul dlui Stirling. ‎Spune să începeți fără el.
‎Am putea fi fericiți. Atât de fericiți!
‎Să știi că îmi ții în mâini inima ‎și speranțele mele. Al tău, Boot.
‎Taxi!
‎ALBERTO'S
‎- Felipe, crezi că ajungem la timp? ‎- Așa cred.
‎La limită.
‎PERONUL NR. 2
‎Felipe, te rog, grăbește-te!
‎„Vestiții noștri pantaloni de catifea
‎cu elastic solid de cauciuc, ‎bride laterale elastice,
‎trei buzunare spațioase…”
‎- Serios, poți să răspunzi. ‎- Nu.
‎„Disponibili în culorile maro, cafeniu, ‎verde-sticlă și gri.
‎Detalii autentice și croială rezistentă.”
‎Foarte fini!
‎„Mega-Mash”.
‎- „Uluitor de neted, pufos și aromat.” ‎- Ellie!
‎- Cred că am găsit una. ‎- Doamne!
‎Citește-o!
‎„Dragă J,
‎mi-am petrecut viața fugind de complicații ‎și mai ales de cele romantice.
‎De când te-am cunoscut, am înțeles ‎că înainte nu trăiam cu adevărat.
‎Știu că ți-e greu să auzi ‎că te iubesc, dar trebuie s-o spun.
‎Am cuvintele în minte ‎de când mă trezesc și până adorm.
‎Dacă nu le pot spune, ‎le voi scrie iar și iar.
‎Te iubesc, dragă Jenny. Al tău, B.”
‎Rahat!
‎Să vedem la ce căsuță poștală ‎au ajuns celelalte scrisori.
‎- Și dacă mai există. ‎- Da.
‎Ce faci?
‎Mobilul lui Rory. Aici Ellie.
‎Lucrăm împreună. ‎Mă tem că eu l-am reținut.
‎Nu! Îmi pare rău.
‎Bine. La revedere!
‎De ce n-ai spus că e ziua ta?
‎Fiindcă prefer să fac asta.
‎Bine. Strânge-ți lucrurile!
‎De ce ți-ai invita fosta ‎la petrecerea de ziua ta?
‎N-am invitat-o. Nu știam că va fi aici.
‎Atunci, cine a invitat-o?
‎E prietena sorei mele. ‎Nu vorbesc cu niciuna în seara asta.
‎- Ce s-a întâmplat între voi? ‎- Ea era credincioasă.
‎Dar, când ne-am cunoscut, ‎era mai puțin religioasă.
‎Când a evoluat relația, a zis:
‎„Faptul că tu nu crezi în Dumnezeu ‎e inacceptabil pentru mine.”
‎Dar, până la urmă, ‎s-a măritat cu acest tip.
‎Asta e, uneori mai și pierzi.
‎Dar tu?
‎- Nu vrei să știi despre mine. ‎- Te înșeli amarnic.
‎Am fost cu cineva o vreme.
‎Câtă vreme?
‎Opt ani. ‎El își dorea mult copii, dar eu nu.
‎Așa că ne-am despărțit.
‎Îmi pare rău.
‎Nu e doar atât. ‎Apoi ne-am împăcat și despărțit din nou.
‎Apoi ne-am tras-o în toate felurile.
‎Și, în final, m-a cerut.
‎Eram în vacanță cu o duzină de apropiați.
‎Doamne!
‎Da.
‎Nici nu era vorba că nu-l iubeam, ci doar…
‎Nu eram sigură că-l iubesc destul.
‎Poate vreau copii. Nu știu.
‎Dar știam sigur că nu îi vreau cu el.
‎Sună a despărțire de tot căcatul. ‎Îmi pare rău.
‎De-asta nu e bine ‎să vorbești despre tine. E deprimant.
‎Chiar e deprimant.
‎Cred că e timpul pentru dansul de ziua ta.
‎Dansul de ziua mea?
‎Da. Dansul de ziua ta.
‎Mișto apartament!
‎Da, aici stau eu.
‎E frumos! Ah, pisica ta!
‎Diesel.
‎Bună, Diesel!
‎Bei ceva?
‎Da.
‎- Da fapt, mai bine apă. ‎- Da.
‎Mersi!
‎Ce de discuri!
‎E un hobby.
‎Bună!
‎Deci…
‎aceste doamne…
‎sunt toate surorile tale?
‎Nu. De fapt, sunt bigam în serie.
‎Da, vai, așa credeam și eu!
‎RORY (ARHIVĂ) ‎NE-AM DISTRAT ASEARĂ :)
‎UNDE AI PLECAT?
‎RELAȚII CU CLIENȚII
‎Bună ziua!
‎- Mă întrebam… ‎- Pardon, vorbiți mai tare!
‎Cum aflu a cui este o căsuță poștală?
‎Deschideți o căsuță poștală?
‎Nu, vreau să aflu ‎cine e proprietarul uneia.
‎Sunteți proprietara cutiei?
‎Nu, vreau să aflu ‎cine e proprietarul, ca să-i pot scrie.
‎Vreau să aflu ‎dacă mai este proprietarul, înțelegeți?
‎E clar că n-ați auzit ‎de protecția datelor personale.
‎Știți ceva?
‎Nu vă faceți griji! Găsesc eu o soluție.
‎Dragă J,
‎poate părea ciudat, ‎dar am găsit scrisori care vă aparțin.
‎Sunt adresate lui JS, data poștei 1965.
‎Par să aibă valoare sentimentală.
‎Dacă se poate, mi-ar plăcea să aflu ‎povestea lor și al dlui Boot.
‎Toate cele bune, Ellie Haworth.
‎„Dragă dră Haworth, nu vreau să vă vorbesc ‎despre evenimentele din scrisoare.
‎Prin urmare, ‎nu vă pot ajuta cu investigația.
‎Cu sinceritate, Jennifer Stirling.”
‎Ne vedem mai încolo!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Alo?
‎- Dna Stirling? ‎- Eu sunt.
‎Ellie Haworth, de la ‎London Chronicle.
‎V-am scris despre o serie de scrisori ‎pe care eu și colegul meu…
‎Da, și v-am răspuns la adresa menționată.
‎Da… Doar că…
‎Dacă acum nu e un moment bun, ‎sunt complet dispusă…
‎Îmi pare rău, dar, cum am scris,
‎între mine și dl O'Hare ‎s-a întâmplat ceva privat.
‎Desigur. Îmi cer scuze că v-am deranjat.
‎DL O'HARE
‎Voiam ca măcar să vă returnez…
‎Alo?
‎Rahat!
‎Dnă Stirling, mă bucur să vă revăd! ‎V-am simțit lipsa.
‎Da, și eu mă bucur să vă revăd.
‎Aveți, cumva, o cheie de rezervă? ‎Am uitat-o pe a mea acasă.
‎Desigur, doamnă, ‎dar căsuța 13 nu mai e deschisă.
‎Poftim?
‎La cererea dlui Stirling, ‎a fost închisă acum o lună.
‎Vă rog s-o redeschideți acum!
‎Desigur, doamnă.
‎Dnă Cordoza, îmi trebuie cheile ‎de la biroul soțului meu.
‎Mă tem că e un ordin, nu doar o rugăminte.
‎Desigur.
‎Mulțumesc.
‎J.S ‎CĂSUȚA POȘTALĂ 13, LONDRA, N1
‎Iubirea vieții mele,
‎știu că ți-e frică,
‎dar crede-mă ‎că n-am mai simțit vreodată așa ceva
‎și te asigur ‎că n-o voi mai simți vreodată.
‎Voi fi la peronul doi ‎din Marylebone, la 19:15.
‎Prinde această iubire adevărată, ‎reală și infinită!
‎Mai important, cruță-te pe tine!
‎Nu-mi va ajunge niciodată ‎doar o parte din tine.
‎Vino cu mine, draga mea!
‎Am putea fi fericiți. Atât de fericiți!
‎Să știi că ții în mâini ‎inima și speranțele mele.
‎Al tău, Boot.
‎Ce faci cu asta?
‎De ce mi-ai luat corespondența?
‎Era…
‎O aveai la tine în ziua accidentului.
‎Presupun că știi cine a scris-o.
‎Da.
‎Da, numele lui e Anthony O'Hare.
‎A fost.
‎Un jurnalist.
‎Eu v-am făcut cunoștință.
‎Se pare că voi doi ați avut…
‎Jenny, a murit.
‎Stai!
‎- Era lângă tine în mașină. ‎- Nu.
‎Nu. Bărbatul de lângă mine ‎se numea Felipe.
‎Șoferul era Felipe. ‎Dar pe locul pasagerului stătea dl O'Hare.
‎Când te-ai trezit, după accident, ‎am luat o decizie.
‎Am vrut să te protejez.
‎- De ce anume? ‎- De adevăr.
‎N-am vrut să suporți tu vina.
‎THE LONDON CHRONICLE
‎LAWRENCE STIRLING: PROFIL [1965]
‎Să-mi trag palme!
‎Anthony a lucrat la ‎The Chronicle!
‎Da!
‎ÎNCERC SĂ DAU DE CINEVA ‎CARE A LUCRAT LA LONDON CHRONICLE
‎RORY (ARHIVĂ) ‎AM GREȘIT CU CEVA?
‎N-AȘ FI ZIS CĂ EȘTI GENUL DUPĂ CINCI ZILE…
‎ÎMI PARE RĂU.
‎EU DOAR
‎ELLIE ‎SCRIE…
‎ANTHONY O'HARE?
‎E XXX
‎- Alo? ‎- Ellie Haworth?
‎La telefon Anthony O'Hare.
‎Bună ziua!
‎Voiați să vorbiți cu mine.
‎Da.
‎Bună ziua, dle O'Hare!
‎Cum ați aflat de povestea mea?
‎Inițial, eu doar…
‎Doar mi-am urmat un instinct.
‎Apoi m-am gândit că ar ieși un articol.
‎Apoi, cu cât citeam mai mult,
‎cu atât mi s-a părut…
‎Mi s-au părut incredibil de emoționante.
‎V-ați mai întâlnit?
‎Ați plecat împreună la New York?
‎Nu.
‎Dna Stirling nu m-a însoțit la New York.
‎Și a fost ultima dată…
‎V-ați…
‎V-ați mai revăzut?
‎LONDRA, 1969
‎Jennifer.
‎Jennifer!
‎Chiar așa multă frică îți inspir ‎după atâția ani?
‎- Putem merge undeva? ‎- Desigur.
‎Ce oi fi crezut despre mine?
‎Am crezut că ești o soție fidelă.
‎Și m-am întors la muncă.
‎New York?
‎Acolo e casa mea de…
‎patru ani.
‎Eram pe drum…
‎să ne întâlnim.
‎Am avut un accident.
‎Mi-am pierdut cunoștința.
‎Nu mi-am mai amintit nimic.
‎Până nu te-am văzut azi.
‎Ți-am găsit scrisorile, dar mi s-a spus…
‎Am fost păcălită. ‎Am crezut că te-am pierdut.
‎Poate că doar m-ai rătăcit.
‎Dar nu m-ai pierdut.
‎Boot?
‎Da, dragă Jennifer.
‎Mă săruți, te rog?
‎Întoarce-te cu mine!
‎Nu te pot pierde iar.
‎S-au schimbat prea multe.
‎Încă te mai iubesc.
‎Mă poți ajuta, te rog?
‎Am o fiică.
‎Cum o cheamă?
‎Esme.
‎Are doi ani.
‎Ia-o cu tine!
‎Nu pot.
‎Iartă-mă!
‎O să aștept.
‎Spune-mi să te aștept și o voi face.
‎Te iubesc.
‎Te-am iubit mereu.
‎Îmi pare foarte rău!
‎Atunci v-ați văzut ultima oară?
‎Gata cu scrisorile?
‎S-au terminat.
‎Le aveți la dv.?
‎Scrisorile, da.
‎Poftim!
‎Și dacă v-aș putea face legătura?
‎Nu. Am ales acum mulți ani ‎să-i respect decizia lui Jennifer.
‎Mi se pare corect ‎să i-o respect în continuare.
‎Ar trebui înapoiate dnei Stirling.
‎Am încercat deja.
‎Sunteți ziaristă.
‎Încercați din nou!
‎Vă pot ajuta?
‎Dna Stirling?
‎Da.
‎Eu sunt Ellie. Ellie Haworth, de la…
‎Uitați ce e, eu nu încerc să…
‎M-am întâlnit cu dl O'Hare, cu Anthony.
‎Și a vrut să vă dau astea.
‎Vrea să le primiți. ‎Și-a exprimat clar dorința.
‎Despre ce ați discutat?
‎Păi… despre dv.
‎În mare parte.
‎Mi-a spus ce s-a întâmplat.
‎Până la urmă, v-ați ales familia.
‎Ce-s toate astea?
‎M-ai mințit.
‎Mi-ai spus că a murit.
‎De ce?
‎De dragul căsniciei noastre.
‎Făcându-mă să cred că eu l-am omorât?
‎Știu că te-am trădat, Lawrence.
‎Trăiesc cu povara asta zilnic.
‎Și mi-am petrecut ‎ultimii patru ani din viață…
‎încercând să-ți fiu o soție mai bună.
‎Dar îmi amintesc tot, Larry.
‎Și relația noastră se stricase ‎cu mult înainte să apară Anthony.
‎- Jennifer, ascultă… ‎- Nu mă atinge!
‎Nu, ascultă-mă!
‎Singurul motiv pentru care n-am plecat ‎e fiica noastră.
‎De acum înainte, ‎îți sunt soție doar cu numele.
‎Dacă mai încerci să mă tratezi altfel,
‎o voi lua pe fiica noastră și voi pleca.
‎Dacă tu crezi că o adulteră ‎va câștiga la tribunal, te înșeli.
‎Și, dacă încerci să pleci ‎și să-mi iei copilul,
‎te voi distruge
‎și n-o vei mai vedea. Ai înțeles?
‎Bună, scumpo!
‎Bună, iubito!
‎Vom merge într-o mică aventură.
‎Bună ziua, îl caut pe dl Anthony O'Hare. ‎E în camera 268.
‎Dl O'Hare nu mai stă aici, la noi.
‎Când a plecat?
‎Ieri.
‎Mulțumesc.
‎Doamnă? Opriți-vă puțin!
‎- Anthony? ‎- Mă scuzați! Doamnă?
‎Ce se întâmplă?
‎Am încercat să-i explic…
‎- Mary Ellen? ‎- Anthony?
‎Îl caut pe Anthony O'Hare. ‎Trebuie să aflu unde e, vă rog.
‎Îmi pare rău, ‎dar Anthony și-a dat demisia.
‎A demisionat azi-dimineață.
‎- A lăsat o adresă de corespondență? ‎- Îmi pare rău, nu.
‎Poate vă asigurați că le primește.
‎Dacă mai vorbiți cu el, ‎vă rog, spuneți-i că l-am căutat!
‎Și v-ați întors la soțul dv.?
‎Nu puteam risca să o pierd.
‎Și l-am părăsit, în cele din urmă,
‎când am fost sigură ‎că legea va fi de partea mea.
‎Și dl O'Hare?
‎Ați încercat să dați de el ‎după ce ați divorțat?
‎I-am căutat numele în ziar în fiecare zi.
‎Nimic. Până la urmă, ‎n-am mai cumpărat ziare.
‎Mi s-a părut că nu voia să fie găsit.
‎Dar acum?
‎El nu știe că ați încercat să-l găsiți. ‎N-are nicio idee.
‎Așa e mai bine. Am avut șansa noastră.
‎Dar dacă ați avea încă o șansă?
‎Inima poate îndura până la o limită.
‎Mă tem că, la vârsta mea, ‎eu mi-am atins limita.
‎Trecutul poate fi îmbătător. ‎Te poate atrage
‎și crea iluzia că totul era mai bine, ‎că erai mai fericit
‎sau că simțeai totul mai intens.
‎Dar te poate și îngheța,
‎lăsându-te blocat în durerea ‎și dezamăgirea amintirilor
‎și nelăsându-te ‎să-ți cauți din nou fericirea.
‎Se spune că, dacă nu învățăm din greșeli, ‎le vom face din nou.
‎Dar putem învăța ‎și să ne desprindem de trecut,
‎să mergem mai departe, ‎purtând cu noi experiența‎,
‎dar nelăsând-o să ne împiedice ‎să mai încercăm și să mai simțim.
‎Ellie, e fantastic!
‎Bine.
‎Foarte bine lucrat!
‎Minunat! Mulțumesc.
‎Revin mai târziu!
‎- Alo? ‎- Bună. Ellie la telefon.
‎Cum merge?
‎Eu sunt bine. Tu?
‎Destul de bine.
‎De fapt, nu e adevărat.
‎Nu știu de ce am plecat ‎fără să-mi iau la revedere
‎și nu știu de ce ‎nu ți-am răspuns la mesaje.
‎A fost o fază de rahat ‎și, dacă ai vrea să-mi mai dai mesaje,
‎îți promit că ți-aș răspunde.
‎Dar s-ar putea să nu vrei să-mi vorbești ‎dintr-un milion de motive.
‎Să-mi scrii sau să mă vezi.
‎M-ai putea crede o persoană oribilă, ‎dacă ai ajunge să mă cunoști.
‎Dar, în acest moment,
‎nu cred că frica de a încerca ‎e un motiv întemeiat.
‎Și cred ‎că ești al dracului de mișto, Rory.
‎Și mi-ar plăcea mult să te revăd.
‎Sper că e OK să-ți spun asta.
‎Unde ești?
‎Sunt afară.
‎Poftim?
‎Sunt la apartamentul tău.
‎Asta îmi dă fiori.
‎Am vrut să par destoinică, ‎dar înțeleg ce spui.
‎Așteaptă acolo și continuă să vorbești! ‎O să cobor. Continuă să vorbești!
‎Îmi pare…
‎I-am găsit. Pe amândoi.
‎M-am dus să-i văd.
‎- Glumești! ‎- Nu.
‎Rahat! Ce au spus?
‎- Ea a încercat tot. ‎- El nu știe că l-a căutat.
‎- Nu. ‎- Trebuie să-i spui!
‎Știu! Eu vreau, dar ei nu vor să se vadă.
‎Atunci, de ce au păstrat deschisă ‎căsuța poștală?
‎Nu are niciun sens.
‎E o observație foarte bună.
‎Chiar a venit după mine?
‎V-a spus asta?
‎Dragă J,
‎Te rog să-mi ierți deranjul, dar,
‎cum sigur știi deja,
‎viețile noastre separate au ajuns, ‎din fericire,
‎cel puțin pentru acest bătrân,
‎să se intersecteze din nou.
‎În anii care au trecut,
‎m-am gândit la tine cu o constanță ‎pe care ezit să o recunosc.
‎Mi-a fost dor de tine.
‎Voi face o ultimă încercare,
‎plin de emoție.
‎Parcul Poștașilor,
‎vineri,
‎la ora 14:00.
‎Cu respect, al tău…
‎B.
‎Ea nu vine.
‎Măcar am încercat.
‎Mă duc să-l chem.
‎Ce-ai zice să închidem ochii?
‎O scrisoare.
‎O invitație…
‎să plecăm.
‎S-o luăm de la capăt.
‎Marylebone.
‎Așteptând.
‎PERONUL NR. 2
‎Încep să-mi fac griji.
‎Dar n-ai de ce.
‎Fiindcă sunt aici.
‎Chiar la timp.
‎Subtitrarea: Crina Caliman