Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Slik ja.
Opp med hendene.
Vakkert!
Husk det vi gjorde.
Høyere, Moran.
Nydelig.
Jag dem ut. Vakkert.
Gratulerer med dagen, kjære bestemor
Gratulerer med dagen
Takk.
Jeg vet ikke. Her?
-Unnskyld. Jeg ga bort quichen din. -Hvem er neste?
Rolig, mamma.
Kom igjen. Barn holder oss unge.
Ok.
Går det bra?
Bestemor?
-Går det bra? -Mamma?
Ring etter ambulanse.
HERREGÅRDEN
GYLNE SOL HERREGÅRD SYKEHJEM
TRE MÅNEDER SENERE
Du må ikke gjøre dette, bestemor.
Jo. Helsen min.
Dette blir bedre for alle.
Hallo.
Velkommen.
-Klarer du det? -Ja.
Denne veien.
Det er et nydelig rom i andre etasje.
Går det bra?
Her er det.
Hallo. Jeg heter Liesel.
Hei. Judith.
Jeg kunne ha pakket ut selv.
De er vakre.
-Var du profesjonell danser? -Jeg fusket i faget.
-Jeg bare... -Før jeg glemmer medisinen din.
For Parkinsons og slaget ditt, overlat det til meg.
Pleierne gir deg rett piller
til maten eller sengetid.
Jeg har alltid klart meg selv, takk.
Nå trenger du ikke å bekymre deg. Er ikke det en lettelse?
Perfekt timing.
Jeg trenger ny resept.
Det er iallfall stille her.
Bra, jeg sover lett.
Da går jeg. Si ifra om du trenger noe.
Ms. Benson, får jeg snakke med deg?
Du hører ikke til her.
Jeg er 70, Josh.
Alder er et tall. Det betyr ikke noe.
Nei, vennen.
Det er noe eldre forteller seg selv for å føle seg bedre.
Høres ikke ut som deg.
Alder hindrer meg i å danse, undervise eller...
...holde tritt med alle.
Du ser yngre ut enn alle her.
Men vet du hva?
Alle her mener det samme.
Vi tror alle at vi er 20.
Jeg vet ikke hvordan...
...jeg skal takle dette.
Hva kan du gjøre... Hva er det?
Hva? Hold opp!
Ok, mamma. Du skal få finne deg til rette.
Nettopp.
Bare gå. Jeg tar deg igjen.
-Jeg blir en stund. -Bli med meg.
Bestemor må hvile.
Ring hvis du trenger noe.
-Ja visst. -Ok.
Ikke vær redd, jeg klarer meg.
Ha det.
JOSH EN GUTTS BESTE VENN ER BESTEMOREN HANS.
Tre.
Unnskyld, jeg har ikke presentert meg.
Judith.
Vi er visst romkamerater som på college.
Det passer visst dårlig.
Ser på.
Ser du etter denne?
Takk. Det var like før jeg fikk panikk.
Du vet vel at mobiltelefoner ikke er tillatt?
Unnskyld, hva?
For å få fred og ro
tillater vi ikke telefoner i bygningen.
-Du tuller. -Det stod i kontrakten du signerte.
Da kan jeg ikke legge ut spennende Insta-oppdateringer.
Hun har ikke svart.
-Hun har det sikkert bra. -Bra?
Så du romkameraten hennes?
Det er tøft, men hun valgte det selv.
Du kunne ha prøvd å få henne fra det.
Det er ikke mulig. Hun er sta.
Pisspreik. Du ville ikke passe på henne.
Hun kom hit for å ta seg av oss
da vi trengte henne, og så hjelper vi ikke henne.
Urettferdig.
Jeg går og ser en film.
Dette er rart. Dette kan gjøre deg anspent.
Noen er ikke anspent lenger.
Vi ser på deg, gutt.
Nei! Slipp!
Nok!
Imogen, på tide å gå til sengs. Bli med meg.
Gå vekk!
Nei, bli med meg.
-Gå og legg deg. -Jeg vil hjem!
Du er hjemme.
Jeg vil dra. Vær så snill! Nei.
Hvordan har du det i dag?
Vil du besøke friluftsområdet senere?
Jeg kan ta meg tid til en spasertur.
-Gjerne. -Flott.
Jeg var ikke klar for dette.
Jeg savner dans mer enn noe annet.
Men prognosen min er dårlig.
Symptomene er foreløpig under kontroll,
men hvem vet hvor lenge det varer.
Hva som enn nå skjer...
...når eller hvordan jeg blir redusert...
Familien min skal ikke se meg slik.
Du ser flott ut.
Vil du se noe morsomt? Kom igjen.
Går det bra?
Hvor tar du meg med?
Det er en stund siden min siste safari.
Her er det.
Så vakkert.
Ikke sant? Her hadde det vært fint å sitte med ei god bok.
Eller huke deg sammen, sove og drømme om feer.
Hva er dette?
Pokkers ungdommer. De overnatter her i fylla.
Vi har satt opp gjerde,
men de klipper gjennom det med tang.
Får meg til å minnes...
Vennene mine og jeg hadde ville fester i skogen.
Vi røykte gress og spilte gitar, danset rundt bålet.
Der møtte jeg mannen min, George.
Livet var lett. Ubekymret. Et eventyr.
Hva fant du?
Noen du kjenner?
Nei. Jeg... Antakelig ikke.
Kom igjen.
Vi bør gå tilbake før de ringer etter letemannskap.
Du burde finne deg en hobby her.
Hagearbeid?
Det er mye å gjøre.
Akvareller, håndverk, selv ballett.
Kanskje noe du vil like.
Niks.
Hvem vil se ei gammel kjerring fare rundt i trikot?
Her er grønnsaksåkeren.
-Liesel. Hei. -Hei.
Hallo.
Mine damer, dette er Judith.
-Hun flyttet inn i går kveld. -Hei.
-Nytt blod. -Ja, du sier ikke det?
-Hei, jeg heter Ruth. -Hei. Hyggelig å treffe deg.
-Trish. Velkommen. -Takk.
-Malurt? -Ja.
Lager du absint?
Vet du mye om planter?
Nei, men jeg vet litt om absint.
Se deg for, unge dame.
Jeg så deg ikke.
Unnskyld om jeg skremte deg. Jeg heter Roland.
Judith. Jeg så bare på...
Det går bra. Hyggelig å møte deg.
Jeg tenkte å komme til deg senere i dag for...
Vi har ei kortgruppe,
og vi mangler en spiller til bridge. Spiller du...
-Bridge? -For en klisjé.
Men det er ikke så kjedelig som det høres ut.
Ja. Det ville ha vært fint.
Herlig.
Hyggelig å møte dere.
Ja.
Ha det.
-Ha det. -Ha det.
-Judith, fint at du ble med. -Hei.
Det skjer så mye spennende
at jeg var usikker på om jeg hadde tid.
Jeg tok med noe for å få festen i gang.
-Ja. -Kom med den.
Du verden, sprit. Vidunderlig. Takk, Judith.
Det viktigste først. Noen familie?
Datteren min og barnebarnet mitt, Josh. Han er 17.
Gled deg over besøkene, om de kommer. Men de blir fort sjeldnere.
Det kan du si.
Vennene mine forlot meg da jeg ikke kunne undervise i dans.
Men Josh vil besøke meg.
Han er mitt livs lys, holder meg ung.
Sier du det?
Faren døde da han var liten.
Det påvirket oss alle, selvsagt,
men Josh taklet det ikke.
Etter hvert måtte livet hans bli normalt igjen, barn, moro.
Men moren hans klarte ikke å gi ham det.
Han og jeg fikk et nært forhold.
Det misliker moren hans ennå, men...
Har du familie?
De er borte for lengst.
Her blir du irrelevant for samfunnet.
-Som om vi er i fengsel. -Vi er på dødscelle.
Er du gift?
Enke.
Han var en god mann og en stor musiker. Jeg savner ham.
Du?
-Samme her. Jeg savner kona mi. -Nettopp.
Det er godt å ha en samlivspartner.
Jeg tenker at det vanskeligste ved å bli gammel er at jeg ikke
får se Josh som voksen.
Herregud, nok deprimerende snakk.
Hvordan liker du det nye hjemmet ditt?
-Det tar tid å tilpasse seg, ikke sant? -Ja.
Du må godta forandringen og gå videre.
Folk som ikke gjør det, blir seende ut som...
Jeg kan ikke kaste den første steinen. Jeg var danser.
Jeg måtte være ung, iallfall virke slik.
Jeg forstår folks valg.
Jeg har hatt tre ansiktsløftninger.
Jeg har prøvd alle motedietter.
Fyller, Botox.
Hadde noen fortalt meg at
det å bade i jomfrublod fungerte,
ville jeg ha gjort som Elizabeth Báthory.
Men du klarer bare å holde stand en begrenset tid.
Kampen mot naturen koster.
Ønsker du å bli vakker som i din ungdom? Hebora. Nattoppskrift.
Kom igjen. Her. Ikke vær...
Slipp! Nei!
-Slipp meg. Jeg vil ikke gå. -Få henne til sengs.
-Nei! Stopp! -Slapp av.
Du oppfører deg som et barn!
Nei!
Kan jeg hjelpe deg?
Nei. Det er greit.
Ser du ham ikke?
Unnskyld?
Ser du ham ikke? Han ser oss sove.
Snakker du om...
-Nei! -Det er greit.
Det er bare Ozzie. Det betyr ingenting. Se.
Han er borte.
Her.
Bestefar hadde Alzheimers de siste årene av livet sitt.
Det var som om...
...små biter av sinnet hans falt fra hverandre én etter én.
Så synd.
Derfor ble jeg sykepleier. Jeg ville hjelpe.
Besteforeldrene mine ga meg denne da jeg var liten.
Fin.
Jeg liker å tro at de våker over meg.
Sengetid?
Hva er det?
Det skal hjelpe deg til å sove.
Vi vil sørge for at alle får en god natt.
Doper dere alle sammen?
Doper? Det er veldig dramatisk.
Jeg vet at det er vanskelig å håndtere skrikende pasienter.
Men er ikke pleierne røffe?
Vi er alle fagfolk, og ingen får medisiner mot sin vilje.
Ikke vær redd. Det tar tid.
Men du vil passe godt inn.
Nei!
Der! Hva er det? Har hun det bra?
Hvor er han?
Har du mareritt?
Nei, for faen! Han sto der.
Er den språkbruken nødvendig?
-Jeg er ikke noe barn. -Åpenbart ikke.
God natt.
Sykepleier. Det er deg.
-Trenger du noe? -Var det noen på rommet mitt?
Hårbørsten min er borte.
Jeg tror ikke det. Få hjelpe deg med å finne den.
Noen tok den.
-Den er borte. -Er det denne?
Ja.
Du var nok bare distrahert. Nye vaner.
Folk roter bort ting her hele tiden.
Nei, bryr seg ikke.
Hvem sin tur var det?
Denne er enkel.
Hva slags jobb har Wilbur og Chick i Abbott og Costello i redselskabinettet?
Bagasjefunksjonærer. Bang!
Hva er det med ham?
Han er her hver dag.
Han tror stadig at kona hans vil hente ham for å dra hjem.
Glemmer at kona er død og begravd.
Tenk deg.
Han kan ha vært mafiaboss.
Han kan ha dressert delfiner til å bli snikmordere eller... hvem vet?
Men nå er han i tåka.
Fullstendig.
Du får meg til å gråte.
Nei. Jeg mener alvor. Det er det verste.
Verre enn å måtte dra en bendelorm ut gjennom munnen?
Verre enn at husnøklene faller i hundedritt?
Mye verre.
Eller få små papirkutt mellom tærne?
-Eller vent. Mellom tennene? -Ok. Nei...
Herregud. Nei. Du vinner.
Det blir vel lettere?
Bang.
Er det noen der?
Hva gjør du her? Du skal være på rommet ditt.
Det var noe på senga mi!
-Hvor var du? -Du er ikke min eneste pasient.
Hvis du vil vandre rundt, må jeg låse døra di.
Det var der!
-Slipp! -Ro deg ned. Du skader deg.
Jeg kan legge meg selv.
Skal jeg be Gary komme og hjelpe meg?
-Han er i gangen. -Er han der?
Jeg visste at det var ham!
Gary har bedre ting å gjøre enn å luske rundt på rommet ditt.
Det er et vanlig mareritt. Kom.
Legg deg nå.
Annette.
Hvem er det?
Har du sett ham før?
Hvor er krusifikset ditt?
-Judith. Der er du. Sett deg her. -Takk.
Du ser trøtt ut.
Snakk for deg selv.
Skulle nesten tro dere var fyllesyke.
Hvor var festen?
Håper du er bedre enn i går kveld.
Du hadde litt av et mareritt.
"Du hadde litt av et mareritt."
-Alle behandler oss som barn. -Ikke sant?
Jeg hadde ikke mareritt i natt.
-Jeg var våken. Jeg så noe. -Hva da?
Noen som stod ved senga mi og så meg sove.
Jeg vet hva dere tenker, men det har skjedd før.
Hvor tydelig så du personen?
Det var mørkt, men...
Ms. Albright, hvordan har du det?
Var du på rommet mitt i natt?
-På rommet ditt? -Rundt kl. 01.00.
Hva slags ekling kikker på kvinner når de sover?
Annettes krusifiks er borte. Gjør du slikt?
-Stjeler fra eldre? -Judith...
Teen blir kald.
Dette fører ikke til noe.
-Greit. -Nettopp.
Greit.
Hva skal jeg gjøre? Ringe politiet?
Ikke gjør det.
Ikke gjør noe dramatisk. Altså...
Du kan ha rett. Jeg liker ham heller ikke.
Men for alle andre
er det å ikke kunne skille mellom drøm og virkelighet
et tegn på demens.
Og de får deg diagnostisert og medisinert på kort tid.
Han har rett.
De syns ikke at vi er ved våre fulle fem uansett.
Ja, tro meg.
Ved første tegn til sykdom behandler de deg som en invalid.
Se deg rundt.
Ingen av disse kommer seg ut.
Ikke til thanksgiving, jul eller til barnebarnas uteksaminering.
Nei, når de ser svakhet,
kommer du deg bare herfra i en kiste.
Ms. Albright, er alt i orden?
Ja. Jeg vil bare ha frisk luft.
Du må ha følge på turer utendørs.
Så vi er innelåst?
Vi må alltid vite hvor beboerne er.
Noen kommer seg ikke tilbake på egen hånd.
Kom, det er barnekorframføring i stuen.
Jeg vil heller stikke meg i øyet.
Ha en fin dag, Ms. Albright.
George?
-Hvordan... -Det spiller ingen rolle.
Bli med meg vekk.
Dette er ikke noe sted for deg.
Beklager.
Hva var jeg... Skal jeg by?
Budene er inne, og det er spar.
Går det bra?
Ja visst. Jeg må ha vært...
Jeg drømte et øyeblikk.
Du vil tilpasse deg.
Du finner en ny grunn til å stå opp hver morgen.
Gi det tid.
Vi er alle sammen om dette.
Hvis du blir trist, kom til meg og Ruth.
Vi er i rommet ved siden av.
Hva gjør du her?
Jeg trodde vi kunne bevise at vi ikke er så gamle som vi tror.
Roland!
Jeg var på rommet mitt og tenkte på
den nydelige kvinnen rett over gangen
og båndet mellom oss.
Og jeg tenkte at kanskje...
Nei. Jeg setter pris på...
Oppmerksomheten er smigrende...
...men jeg er ikke klar for det.
Jøss, jeg har misforstått.
Trodde du var interessert.
Unnskyld.
Ingen skade skjedd.
Du går fort fram, Roland.
-La oss ikke nevne dette. -Greit.
Du store verden.
For et galehus.
Hvem der?
Roland?
Pust inn.
Én gang til.
Kylling.
Sitron.
Venstre hånd.
Den andre hånden.
Dette er nok demens forbundet med Parkinsons.
Unnskyld, hva?
Det er ikke uvanlig.
Vent. Ser dere demens på MR?
Ja.
Hvordan kan dette skje?
Kan du vente litt utenfor, Ms. Albright?
Jeg må ordne noe med datteren din.
Skal dere diskutere behandlingen min uten meg? Jeg er ikke et barn.
Ms. Albright, dette er mye å ta inn over seg,
men det ville være lettere om du gikk ut.
Hva kan vi gjøre?
Moren din klaget over livaktige drømmer
som hun ikke kunne skille fra virkeligheten.
Derfor falt hun.
Hun trenger konstant tilsyn.
Hun er tryggere her på hjemmet.
Det er viktig at verken du eller familien din
oppmuntrer vrangforestillingene.
Hun må forstå at marerittene er i hodet hennes.
Herregud.
Ikke vær redd, jeg har jobbet her i over 20 år. Hun er trygg.
Hør på meg.
Det jeg ser om natta, er virkelig.
Først trodde jeg det var ansatte, men nå tror jeg...
Få komme hjem.
Dette fungerer tydeligvis ikke for meg.
Mamma, det kan jeg ikke.
Jeg kan ikke gå imot legens råd.
Hvorfor tror du meg ikke?
Mamma...
Vi vil at du skal føle deg bedre.
Men du har alltid hatt en livlig fantasi.
Vi prøver alle å passe på deg.
Jeg lover.
Vi ses snart, ok?
Hjelp meg.
-Hva? -Hjelp meg ut.
Imogen? La oss gå inn.
Ok? Kom.
Der er du.
Vennen.
Hva tenker du på?
Jeg vil ikke uroe deg.
Da er det ille.
Dette stedet...
...å være omgitt av disse syke gamle, får meg til å føle meg som...
Dette må være barnebarnet.
Hei, jeg heter Roland. Jeg er en venn av bestemoren din.
-Hei. -Håper det.
Jeg har hørt mye om deg. Ja?
Dere skal få snakke.
Han virker kul.
Han er det.
Men vi spiller kort med vennene hans. Ikke døm.
Jeg får gå.
Jeg vil gjerne komme meg ut denne helgen.
Kan dere to hente meg? La oss spise søndagslunsj, se en film eller...
Det er nok ingen god idé.
Hvorfor ikke?
De sier at du finner deg fortere til rette om du ikke drar hjem nå.
Kanskje henge med din nye venn, Roland. Ikke sant?
"De sier"? Hører du på "dem"?
Vet du at de ikke gir meg koden til å gå ut?
Herregud. Unnskyld. Jeg er en gledesdreper nå.
Kom tilbake senere.
Billetten din ut.
Flink gutt.
Jeg er tilbake i morgen.
Kom igjen. Fortell.
Er dere...
Røyker dere gress?
Nei.
Herregud, dere røyker gress!
Kun til medisinsk bruk.
-Det er ikke mer igjen. Beklager. -Ja...
Har dere dyrket det? Er det derfor dere har...
Tja...
Hvor lenge har dere bodd her?
Dere har nesten gjort det til et hjem.
Det er et rot.
Vi har gått gjennom gamle klær.
Ja.
Jaså? Får jeg?
Ja. Ta en kikk. Se om det er noe du liker.
Seriøst?
-Var du 20 da du flyttet inn? -Nei.
Det ser sånn ut.
Denne må være din.
Ja.
Herregud.
Du kan få den.
Romkameraten din ser ikke bra ut.
Hun ble verre i går kveld.
Hva foregår?
Herregud.
Bort med deg.
Du skremmer alle.
Jeg forstår ikke. Hva er det med katten?
Annette har tørnet på grunn av den før.
Ozzie... Stakkars pus.
Han føler hvem som skal dø.
Katter er smarte slik.
Vi har kanskje en fot i graven,
men ingen vil være den neste som går bort.
Annette? Er du ok?
Legen insisterer på at du tar dette for å slappe av i kveld.
Insisterer? Hvorfor?
Beboerne blir oppskaket når Ozzie oppfører seg dårlig.
Jeg trenger ikke bedøvelse. Tusen takk.
Det kan hjelpe med drømmene.
Du.
Sa Annette hva hun så i marerittene sine?
Ta pillen, Judith. Du sover bedre.
Du har blitt merket.
Du blir ikke reddet.
Finn den.
Annette!
Hjelp oss!
Annette!
Fy faen, Annette!
Annette!
Gary, hent legen, fort!
Kom igjen, Annette.
Går det bra?
-Herregud. -Annette, kom igjen.
Beklager at du måtte se dette.
Er det greit at du er her i natt?
Ok.
AMY 31/7 - CEE CEE 13/8 - ADAM 2/9 JACE 16/9 - MEG - IMOGEN - JUDITH
"Finn den".
Hva da?
Faen ta dette.
Gudskjelov.
Du liker virkelig NASCAR...
Tja...
Jeg er usikker.
Slapp av.
Du klemmer altfor hardt. Hva gjør du?
-Å nei! -Forsiktig. Du er...
Jeg plukket den aldri opp. Vent litt.
Jeg hørte noe. Hørte dere det?
Kom igjen! Jeg fryser. Vi drar!
Greit. Du er så gretten.
Hvis du er en gentleman, få jakken din.
Jaså?
Har dere gaffel?
-Ja. -Jeg har ikke gaffel.
Har dere sett Judith i dag?
Nei. Det har jeg ikke.
Judith? Ms. Albright?
Ms. Albright er borte.
Fanken, der er hun!
Så fint å se deg.
Vi fant henne. Gudskjelov.
Hvordan kunne dette skje?
"Ingen skade skjedd"?
Hun er ikke ordentlig påkledd engang.
Josh. Jeg må fortelle deg noe,
men lov å ha et åpent sinn.
Ja visst.
Jeg tror det er noe i det huset som dreper oss.
Hva?
Se på disse navnene.
Annette, romkameraten min, døde i går kveld.
Alle de andre over navnet hennes har også dødd.
Jeg vet ikke hvem eller hva det er, men...
...Imogen er neste.
Og så meg.
Hjelp meg. Jeg må vekk derfra.
Dette beviser bare at den som skrev dette, var paranoid.
Herregud. Hvorfor behandler alle meg som om jeg er gal?
Selv du.
Da du var liten, jaget jeg monstre
fra under sengen din. Hørte på historiene dine,
om det du var redd for, og unnskyldninger for å komme sent hjem.
Jeg har tro på deg.
Kan du ikke ha samme tro på meg?
Mamma, du...
Ikke gjør dette igjen. Aldri.
Om Ms. Benson ikke hadde ringt... Om vi ikke fant deg...
Jeg er ingen fange og burde ikke være innelåst.
Reglene. Du samtykket da du signerte.
Ikke i å miste friheten.
Jeg tar deg ikke med hjem.
Du ville ha lunsj, men legen...
Legen er en sjarlatan. Jeg drar ikke tilbake.
-"Legen er en sjarlatan." -Det er nok.
Jeg er moren din, ikke barnet ditt.
Jeg er straks tilbake. Det er avgjort.
Hun mistrives der. Vi bør ta henne med hjem.
De advarte meg om dette.
Jeg vil ikke gjøre det verre enn det er.
Hvordan kan det bli verre?
Åpne øynene. Ser du ikke hvordan hun har det?
Jeg vet at bestemor er redd.
At hun er bekymret. Det er vi alle.
Alle har det vanskelig nå.
Pappa ville ha funnet en løsning.
Josh, du burde vite...
Hun har det ikke bra.
Hva mener du?
Å, faen!
Mamma, de er her for å hente deg.
Nei!
-Barbara, se på dette bildet. -Denne veien.
-Kom igjen. -La meg være!
Jeg er ikke gal.
-Se på bildet. -Gå videre.
-Kom igjen. -Vil ikke tilbake.
Hvordan kan du gjøre dette? Jeg er moren din.
Hvordan kan du gjøre dette?
DIREKTØRENS KONTOR
Hei.
DESEMBER
PASIENTROMLISTE
Roland Benson?
ANSATTES TELEFONNUMMER
Ms. Benson.
Trish Price og Gary Price.
Faen.
Ruth Cooper og Elizabeth.
Annette.
Imogen.
Hva i helvete?
Josh her. Du vet hva du skal gjøre.
Josh, kom hit så fort du får dette.
Det er veldig viktig. Vær så snill.
Jeg er på vei inn på kontoret.
La meg se på kalenderen.
Vi har ingen ledige rom nå,
men jeg har nok noe ledig... om en uke.
Jeg sender søknaden straks.
Ok. Ingen årsak.
Takk. Farvel.
Jeg bare...
Vet det. Jeg var...
Liesel, kom inn.
Sjekk medisinen for 312.
Jeg tror legen forandret hennes, og jeg vet ikke hva...
Perfekt. Jeg sjekket henne.
Herregud.
Josh!
-Går det bra? -Gudskjelov at du er her.
Jeg må ut.
Igjen?
Jeg vet hvem som dreper folk.
Det er Roland.
Gamlingen du spiller kort med?
Jeg trodde du likte ham.
Jeg er i fare.
Jeg har ikke sett Imogen siden i går.
Jeg er neste på listen.
Snakk med direktøren. Hun kan hjelpe.
Nei, hun er datteren hans eller barnebarnet.
-Hun er med på det. -Hva da?
De såkalte marerittene jeg har hatt?
Denne mannen står bak.
Vennene hans også.
Og alle er i slekt med ansatte her. Er ikke det rart?
Jo, superrart.
Ja.
Sa du ikke at det du så, ikke var menneskelig?
Nei. Det er ikke dem.
Eller det kan være det.
Kanskje de blir til...
Blir til noe annet om natten.
Jeg vet ikke... Jeg er forvirret...
Hva snakker du om?
Jeg så Roland på et fotografi i gangen på kafeen.
Han så nøyaktig lik ut for 40 år siden.
Det høres sinnssykt ut, men det er sant.
Legene sa...
...at du kunne påstå at du ser ting.
Tror du det?
At jeg er gal?
Han sa at du har...
Hva? Demens?
Legen er en kjeltring.
Han er med på konspirasjonen. Jeg kan bevise det.
Hvor i helvete?
Hva leter du etter?
Mappa.
Hvilken mappe?
Den er borte. Den var der. Noen tok den.
-Hva var det? -Hjerneskanningen min.
Og de til andre rammet av samme sykdom.
Alle er identiske.
De er falske, Josh.
Hjerneskanninger?
Hvordan vet du at de er hjerneskanninger
og om de er litt annerledes og noen tok dem?
Jeg vet ikke. Synd å si det, men dette høres sprøtt ut.
Du har rett.
Jeg bør dra tilbake.
Du kom nettopp.
Jeg må være hjemme til middag.
Kommer du tilbake i morgen?
Antakelig ikke. Jeg...
Har masse å gjøre denne uken. Men neste uke.
Neste uke?
Ja.
God natt, bestemor.
-Sengetid. -Ikke ennå.
Det er veldig sent.
Vent. Hva er det?
Jeg har blitt bedt om å spenne deg fast.
Nei, nei.
Det er til ditt eget beste.
Så du ikke faller ut av senga.
Jeg sa nei.
Nei! Slipp!
Hold opp!
Nei, ikke rør meg!
-Ikke du! -Rolig, Judith.
-Få føttene sammen. -Hold opp!
-Hold henne nede. -Vekk!
-Rolig!
Jeg vil ikke!
Rolig!
-Legg deg ned! -Nei!
Bra.
Du sa du ville hjelpe folk.
Tror du bestefaren din er stolt av deg?
Jeg hørte dr. Geoghegan si
at når du har opplevd noe forvirrende,
bør du lukke øynene og telle til fem.
Når du åpner dem igjen,
er det du så eller hørte, borte.
Seriøst?
Telle til fem?
Hva faen slags råd er det?
-Jeg tror deg. -Hva?
Men vær slik og spill med i kveld.
Jeg blir overvåket, men vet hva som foregår.
Jeg skal se til deg, så snakkes vi i morgen, ok?
-Ja. -Ok.
Hjelp!
Slipp meg ut!
Hjelp meg!
Herregud. De har rett. Jeg holder på å bli gal!
Én, to,
tre, fire, fem.
God morgen, Judith.
Hvor er Liesel?
Hun blir borte en stund.
Hun sa hun ville være her.
Hun er sykemeldt.
Hva?
-Beklager. -Nei da.
Jeg vet dere to kommer godt overens.
Forhåpentligvis kan vi to bli venner.
Imogen.
Hjelp meg ut.
Imogen, la oss gå.
Imogen.
Opp i femte posisjon og rundt.
Vakker positur.
Å nei!
Nei!
Jeg har sett bildene på veggen og vennene dine.
Se.
Tenkte det kunne bety noe, så jeg søkte det opp.
Det er et keltisk tegn
som symboliserer en eik,
et symbol på langt liv og regenerering.
Som livets tre. Skjønner du?
-Keltisk? -Ja.
Så?
Du hadde rett. Du holder ikke på å bli gal.
Det er noe som foregår her...
Vet ikke hva, men det er en slags Wicker Man-magi.
Du bør ikke bli her og finne det ut.
Jeg kan ikke bare dra. Vi må gjøre noe.
Vi går til politiet.
Da trenger vi bevis.
De tror oss ikke uten det.
Beklager at jeg ikke trodde på deg.
La oss gå før sykepleieren starter runden sin.
Vi begynner med Roland.
Roland?
-Pass på døra. -Ok.
Hva leter vi etter?
Noe inkriminerende.
Som hva da?
Jeg vet ikke. Gryte, kosteskaft...
Si ifra hvis noen dukker opp.
Herregud, skanningene.
Ja.
Jeg visste at jeg ikke rotet bort hårbørsten.
Hva er det?
Ekkelt. Er det hans?
Det er nok mitt.
Herregud. For en pervo.
Vent et øyeblikk.
Fanken...
Det kommer noen. Skynd deg under sengen.
Skynd deg!
Kom igjen!
Nei! Hva gjør du? Faen!
Roland?
Hvor i...
Hvor i helvete ble han av?
Språkbruk.
Du banner mye selv.
Jeg har faen meg fortjent det. Du er 17.
Herregud!
Fy faen!
-Hva var det? -Dette går bra.
-Hva var det? -Vi må følge etter dem.
Jeg tror jeg vet hvor han skal.
-Kan du den nye koden? -Ja, men...
Ja. La oss ikke kaste bort tiden.
Vi må komme oss i gang.
Hva i...
Denne veien.
Få mobilen din.
Fra besteforeldrene mine.
Jeg blir overvåket, men vet hva som foregår.
Hun er sykemeldt.
Å, Liesel.
Slå av lyset.
Før vi går videre, hvis noe går galt,
hva som helst,
løp vekk så fort du kan.
Jeg kan ikke løpe, men jeg har ikke like mye å tape.
-Nei, jeg... -Jo.
Jeg drar ikke uten deg.
Jeg er Wilbur og du er Chick.
Greit.
La oss gjøre dette.
De er hekser! Fy faen.
Ja.
Skogens herre, velkommen til oss.
Inn i sirkelen er vi bundet.
Vi avviser nedbrytningen av kroppene våre.
Tillat oss å igjen å utnytte de svake gjennom din tjener,
å absorbere energien deres og øke vår,
å blomstre gjennom deres dårlige helse
og leve etter deres død.
Livets tre, send din tjener for å spise for oss
og hente den siste energien ut
til Judith Albright.
Nei!
Josh, nei! Nei, slipp...
Slipp ham!
Judith, jeg visste fra begynnelsen av at du var livlig.
Hjelp!
Ingen her kan hjelpe.
Hvorfor gjør dere det?
Er det ikke åpenbart?
Jeg så min kone miste forstanden,
sakte, men sikkert til hun ikke gjenkjente barnebarnet vårt.
Jeg skal aldri oppleve det.
Hva med dem dere dreper?
De ofrede sjelene deres holder oss gående.
Og de hadde alt en fot i graven.
Skal du lure døden, må du betale prisen.
Men fra midnatt til daggry,
heksetimen,
får jeg være ung igjen, hver natt.
Ungdommene jeg så i skogen, var dere.
Utrolig.
Det er ikke noe personlig, Judith, unnskyld klisjeen.
Jeg liker deg virkelig, men du kan ikke lage omelett
uten å knuse egg.
Nei!
Nei! Jeg forstår ikke.
Det er håret ditt, Roland.
Slipp ham, ellers gjør jeg denne jævelen til opptenningsved.
Nei!
Judith, vent.
Det må ikke ende slik.
Det finnes en annen måte.
Vi ønsker dere velkommen blant oss.
Begge to.
Du kan ødelegge treet,
og så vente på å langsomt dø alene
sammen med alle andre i det huset.
Og du, unge mann, kan se henne falle fra hverandre,
miste vettet, ikke lenger gjenkjenne deg.
Eller bli med oss og bli ung igjen.
Sunn, levende for alltid.
Tenk på den lykkeligste tiden i livet ditt,
da alt var spennende.
Livet hadde mening, du var elsket.
Tenk på alt du har mistet.
Husk den følelsen, lykkelige tider,
hvor lett og bekymringsløst alt var.
Du kan få det tilbake.
Og du har en ung person, som min Elizabeth eller Trishs Gary,
som kan hjelpe deg og holde på hemmeligheten.
Et perfekt partnerskap.
Alle de stakkarene,
Imogen, Annette, Gud vet hvor mange andre.
Livene dere ofrer.
Lever de virkelig?
De bare eksisterer. De venter på døden og er spøkelser.
Det er framtiden din, Judith. Skjønner du ikke?
Vi forkorter lidelsen deres.
Det er barmhjertighet.
Prisen er egentlig veldig liten.
Og hvilket valg har du?
En ubrukelig eksistens i en ødelagt kropp.
Tenk på det, Judith.
Ikke mer halting, smerte eller sykdom.
Vi danser hver kveld.
Bare tenk på det.
Og du, unge mann, vil aldri måtte oppleve kvalen
ved å se din kjære svinne hen.
Eller dø, som faren din.
Husker du hvor tungt det var?
Og hvordan bestemoren din støttet deg.
Hvem støtter deg, Josh, når hun dør?
Judith, gjør det for Josh.
Bestemor, vær så snill...
...ikke etterlat meg alene.
Gratulerer med dagen, kjære Judith
Gratulerer med dagen
Og mange flere
Barbara!
-Kom hit. -Gratulerer med dagen.
Josh, vennen.
Er det ikke feil bursdag?
Vi trodde de ville minne deg om fortiden.
Vidunderlig.
Barnebarnet mitt, dere.
Han skal begynne å jobbe her, er det ikke flott?
Han holder meg ung.
-Vil noen ha kake? -La oss få det.
Tekst: Jon Sæterbø
Kreativ leder Heidi Rabbevag