Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nu kör vi.
Upp med händerna.
Vackert!
Kom ihåg vad vi gjorde.
Högre, Moran.
Underbart.
Ut med dem. Fint.
Har den äran, kära mormor
Har den äran idag.
Tack.
Jag vet inte. Här?
-Jag är ledsen. Jag gav bort din paj. -Vem är nästa?
Mamma, ta det lugnt.
Kom igen. Barn håller oss unga.
Okej.
Hur mår du?
Mormor?
-Hur mår du? -Mamma?
Ring en ambulans!
HEMMET
VÅRDHEMMET GOLDEN SUN MANOR
TRE MÅNADER SENARE
Du behöver inte göra det här.
Jo. Min hälsa.
Det här är bättre för alla, tro mig.
Hej.
Välkomna.
-Går det bra? -Ja.
Den här vägen.
Det är ett härligt rum på andra våningen.
Går det bra?
Här är det.
Hejsan. Jag heter Liesel.
Hej. Judith.
Du behövde inte packa upp. Jag kunde ha gjort det själv.
Så fina.
-Var du professionell dansare? -Det var en hobby.
-Jag bara... -Innan jag glömmer, din medicin.
För Parkinsons och din stroke, lämna dem hos mig.
Sköterskorna ser till att du får
rätt piller under dagen.
Jag har alltid klarat mig själv.
Du behöver inte oroa dig längre. Är inte det en lättnad?
Perfekt timing.
Jag behöver ett nytt recept.
Det är åtminstone tyst här.
Bra, jag sover lätt.
Jag låter dig vara ifred. Säg till om du behöver nåt.
Ms Benson, får jag prata med dig?
Du hör inte hemma här.
Jag är 70, Josh.
Ålder är bara en siffra. Det betyder ingenting.
Nej, raring.
Det är nåt gamla människor säger för att må bättre.
Det låter inte som du.
Ålder hindrar mig från att dansa eller undervisa eller...
...hålla jämna steg med alla.
Du ser yngre ut än alla andra här.
Men vet du vad?
Alla här tänker likadant.
Vi tror alla att vi är 20.
Jag vet inte hur...
...jag ska klara av det här.
Vad kan du göra... Vad är det där?
Vadå? Sluta!
Okej, mamma. Nu får du vara ifred.
Okej.
Du kan gå. Jag kommer snart.
-Jag stannar här ett tag. -Följ med mig.
Mormor behöver vila.
Ring mig om du behöver nåt.
-Visst. -Okej.
Oroa dig inte, jag klarar mig.
Hej då, mormor.
Josh En pojkes bästa vän är hans mormor.
Träd.
Förlåt, jag presenterade mig inte.
Judith.
Jag antar att vi är rumskompisar, som på college.
Det är visst en dålig tidpunkt.
Bevakar...
Letar du den här?
Tack. Jag höll på att få panik.
Känner du till vår policy för mobiltelefoner?
Förlåt, vad?
För att få lugn och ro i huset
tillåter vi inte några telefoner i byggnaden.
-Du skämtar. -Det stod i kontraktet du skrev under.
Så gick det med alla spännande Instagram-uppdateringar härifrån.
Hon har inte svarat.
-Hon mår säkert bra. -"Mår bra"?
Såg du hennes rumskompis?
Det är tufft, men vi måste komma ihåg att det var hennes eget val.
Du kunde ha försökt att få henne att ändra sig.
Ingen har någonsin lyckats med det när hon väl har bestämt sig.
Skitsnack. Du ville inte ta hand om henne.
Hon kom för att ta hand om oss
när vi behövde henne, men nu får hon ingen hjälp.
Det är orättvist.
Jag går och tittar på en film.
Det här är konstigt. Det här kan göra dig lite spänd.
Det gjorde nån lite mer än spänd.
Han tittar på dig, grabben.
Nej! Släpp!
Det räcker!
Imogen, det är dags att gå och lägga sig. Följ med.
Försvinn!
Nej, följ med mig nu.
-Gå och lägg dig igen. -Jag vill åka hem!
Du är hemma.
Jag vill gå. Snälla! Nej.
Hur mår du idag?
Vill du besöka området senare?
Jag kan ta mig tid för en promenad.
-Så gärna. -Bra.
Jag var inte redo för förändringen.
Jag saknar dansen mer än nåt annat.
Men min prognos är inte bra.
Mina symptom är under kontroll för tillfället,
men vem vet hur länge det varar.
Vad som än kommer härnäst...
...hur mycket jag än försvinner...
...vill jag inte att min familj ska se mig sån.
Du ser ut att vara i god form.
Vill du se nåt roligt? Kom.
Går det bra?
Vart tusan tar du mig?
Det var ett tag sen jag var på safari sist.
Här är det.
Det är vackert.
Eller hur? Man önskar man fick sitta här med en god bok.
Eller krypa ihop och drömma om älvor.
Vad är det här?
Ungar. De brukar ha fester där de dricker och sover här.
Vi har ett staket,
men nu har de klippt sönder det med en tång.
Det får mig att minnas.
Mina vänner och jag hade vilda fester i skogen.
Vi rökte gräs och spelade gitarr, dansade runt elden.
Det var där jag träffade min man George.
Livet var lätt då. Sorglöst. Ett äventyr.
Vad hittade du?
Nån du känner?
Nej. Jag... antagligen inte.
Kom.
Vi borde gå tillbaka innan de ringer en sökgrupp.
Du borde hitta en hobby här.
Trädgårdsskötsel?
Det finns många saker att göra.
Akvarell, hantverk, till och med balett.
Kanske nåt du skulle tycka om?
Nix.
Vem vill se en gammal tant flaxa omkring i trikåer?
Och här är vår grönsakstäppa.
-Liesel. Hej. -Hej.
Hej.
Mina damer, det här är Judith.
-Hon flyttade in igår kväll. -Hej.
-Nytt blod. -Det menar du inte.
-Hej, jag heter Ruth. -Hej. Trevligt att träffas.
-Trish. Välkommen. -Tack.
-Malört? -Ja.
Gör du absint?
Vet du mycket om växter?
Nej, men jag vet lite om absint.
Akta dig, unga dam, ja.
Jag såg dig inte.
Förlåt om jag skrämde dig. Jag heter Roland.
Judith. Jag tittade bara på...
Det gör inget. Fint att träffas.
Jag tänkte komma till dig senare idag för att...
Vi är en grupp som spelar kort
och vi saknar en spelare i bridge. Råkar du möjligen...
-Bridge? -Vilken kliché.
Men det är inte så tråkigt som det låter, jag lovar.
Ja, visst. Det vore trevligt.
Underbart.
Trevligt att träffas.
Ja.
Hej då.
-Hej då. -Hej då.
-Så roligt att du kunde göra oss sällskap. -Hej.
Med alla dessa spännande aktiviteter
var jag inte säker på om jag skulle hitta tid.
Jag tog med nåt för att få igång festen.
-Ja. -Kör på, syster.
Gode Gud. Det här är underbart. Tack, Judith.
En sak i taget. Har du familj?
Min dotter och mitt barnbarn, Josh. Han är 17 år.
Njut av besöken, om de kommer. Jag måste varna dig, de tunnar ut snabbt.
Jag håller med.
Mina vänner övergav mig när jag slutade undervisa i dans.
Josh kommer att besöka mig.
Han är ljuset i mitt liv, håller mig ung.
Gör han verkligen det?
Hans far dog när han var liten.
Och vi var alla drabbade, förstås,
men Josh visste inte hur han skulle klara sig.
Efter ett tag var det viktigt att han återgick till ett normalt liv.
Men hans mor klarade det inte.
Så, jag... Han och jag kom varandra så nära.
Ett faktum som hans mor fortfarande ogillar.
Har du familj?
De är borta sedan länge.
När du väl är här, blir du irrelevant för samhället.
-Man kunde tro att vi satt i fängelse. -Vi sitter i dödscell.
Är du gift?
Änka.
Han var en god man och en bra musiker och jag saknar honom.
Du då?
-Samma sak, jag saknar min fru. -Ja.
Det är fint att ha en partner i sitt liv.
Jag tror ibland att det svåraste med att bli äldre är att jag kanske inte
får se vilken man Josh skulle bli.
Nog med deprimerande prat.
Vad tycker du om ditt nya hem?
-Det tar tid att anpassa sig, eller hur? -Ja.
Du måste acceptera förändringen och gå vidare.
Folk som inte gör det, kommer att se ut som...
Jag kan inte kasta den första stenen. Jag var dansare.
Mitt arbete hängde på min ungdom eller att jag verkade ung.
Jag förstår folks val.
Jag har gjort tre ansiktslyftningar.
Jag har provat varje modediet.
Fillers, Botox.
Om jag hade fått höra att
det faktiskt funkar att bada i en jungfrus blod,
hade jag blivit som Elizabeth Báthory.
I slutändan klarar man inte av det så länge.
Att kämpa mot naturen har alltid sitt pris.
Önskar du återta skönheten från din ungdom? Hebora. Nattkräm.
Kom igen. Här. Var inte...
Släpp! Nej!
-Släpp mig! Jag vill inte gå. -Få henne i sängen.
-Nej! Sluta! Nej! -Slappna av bara.
Du beter dig som ett barn!
Nej!
Kan jag hjälpa dig?
Nej. Det är okej.
Ser du honom inte?
Ursäkta?
Ser du honom inte? Han tittar på oss när vi sover. Ser du inte?
Pratar du om...
-Nej! -Det är okej.
Det är bara Ozzie. Det betyder inget, okej? Titta.
Ser du? Han är redan borta.
Här.
Min farfar hade Alzheimers de sista åren av sitt liv.
Det var som...
...små bitar av hans hjärna bara föll bort, en efter en.
Jag beklagar.
Det var därför jag blev sjuksköterska. Jag ville hjälpa till.
Mina morföräldrar gav mig den här när jag var liten.
Vad fin.
Jag gillar att tänka på att de vakar över mig.
Dags för sängen?
Vad är det där?
Det är bara nåt som hjälper dig att sova.
Vi vill se till att alla får en god natt.
Drogar du alla?
Drogar? Det är lite väl dramatiskt.
Jag vet att det är svårt att hantera skrikande patienter.
Men är inte de andra i personalen lite hårdhänta?
Vi är alla utbildade proffs och ingen sövs mot sin vilja.
Oroa dig inte. Det tar lite tid.
Men du kommer att passa in.
Nej!
Där! Vad är det? Är hon okej?
Var är han?
Har du en mardröm?
Fan heller! Han stod precis där.
Är det språket nödvändigt?
-Jag är inget barn. -Tydligen inte.
God natt, då.
Sjuksköterska. Det är du.
-Behöver du nåt? -Var det nån i mitt rum?
Min hårborste är borta.
Jag skulle inte tro det. Låt mig hjälpa dig att leta.
Jag säger ju att nån tog den.
-Den är borta. -Är det den här?
Ja.
Du var nog bara distraherad. Nya vanor.
Folk förlägger föremål här hela tiden.
Nej, jag bryr mig inte.
Vems tur var det?
En enkel.
På vilket jobb arbetar Wilbur och Chick i Abbott and Costello Meet Frankenstein?
Bagagehanterare. Där satt den!
Vad är det med honom?
Han är här varje dag.
Han tror att hans fru ska hämta hem honom.
Han glömmer att hans fru är död.
Tänk dig det.
Han kunde ha varit i maffian,
han kunde ha tränat delfiner att bli lönnmördare eller... vem vet?
Men nu är hans minne borta.
Han är borta.
Jösses, gör mig ledsen bara.
Nej. Jag menar allvar. Det är det värsta, tror jag.
Värre än att behöva dra ut en bandmask genom munnen?
Värre än att dina husnycklar faller i hundskit?
Mycket värre.
Eller att få små papperssår mellan alla tår?
-Eller vänta. Mellan tänderna? -Okej. Nej...
Herregud. Nej. Du vinner.
Det kommer att bli lättare.
Pang.
Är det nån där?
Vad gör du? Det är meningen att du ska vara i ditt rum.
Det var nåt där, på min säng!
-Var var du? -Du är inte min enda patient.
Om du insisterar på att vandra omkring, måste jag låsa din dörr.
Den stod precis där!
-Släpp mig! -Lugna dig. Du kommer att skada dig.
Jag kan lägga mig själv.
Ska jag ringa efter Gary?
-Han är där i korridoren. -Är han där?
Jag visste det! Det var han!
Gary har bättre saker att göra än att smyga runt i ditt rum.
Det är bara ännu en mardröm.
Nu får vi dig i säng igen.
Annette.
Vem är det?
Har du sett honom förut?
Var är ditt krucifix?
-Judith. Där är du ju. Kom och sitt. -Tack.
Du ser trött ut.
Ska du säga.
Jag tror nästan att du är bakfull.
Var var festen?
Mår du bättre än igår natt?
Vilken mardröm du hade.
"Vilken mardröm du hade."
-De behandlar oss som barn. -Eller hur?
Jag hade ingen mardröm igår kväll.
-Jag var vaken. Jag såg nåt. -Vad då?
Nån som stod vid sänggaveln och såg mig sova.
Jag vet vad ni tänker, men samma sak hände förut.
Hur tydligt kunde du se?
Det var mörkt, men...
Ms Albright, hur är det?
Du. Var du i mitt rum igår kväll?
-I ditt rum? -Runt ett.
Vad för äckel ser på kvinnor när de sover?
Annettes krucifix är borta. Är det vad du gör?
-Stjäl från de gamla? -Judith...
Teet börjar bli kallt.
Det här hjälper inte.
-Okej. -Visst.
Okej.
Jag vet inte vad jag ska göra. Ringa polisen?
Nej! Ring inte polisen.
Gör inget dramatiskt. Nu har jag...
Du kan ha rätt och jag gillar inte heller honom.
Men för alla andra
är att inte kunna skilja på verklighet och dröm,
ett tecken på demens.
De kommer att få dig diagnostiserad och medicinerad på nolltid.
Han har rätt.
I deras ögon har ingen av oss alla hästar hemma.
Ja, lita på mig.
Om de upptäcker tecken på sjukdom behandlar de dig direkt som invalid.
Se dig omkring.
Ingen av dessa människor kommer ut härifrån.
Inte till Thanksgiving, inte till jul, inte till deras barnbarns examen.
Nej, när de ser svaghet,
är enda sättet att komma härifrån i en kista.
Ms Albright, är allt som det ska?
Ja. Jag vill bara få lite luft.
Du måste ha en följeslagare.
Vad menar du? Är vi inlåsta?
Vi måste veta var våra boende är hela tiden.
Vissa klarar inte av att ta sig hem på egen hand.
Kom, vi har en barnkörkonsert i vardagsrummet.
Jag petar hellre ut ögat.
Ha en trevlig dag, ms Albright.
George?
-Hur kunde du... -Det spelar ingen roll.
Följ med mig härifrån.
Det här är ingen plats för dig.
Förlåt.
Vad skulle jag... Ska jag ge bud?
Buden är inne och spader är trumf.
Är du okej?
Visst. Jag måste ha varit...
Jag dagdrömde en stund, tror jag.
Du anpassar dig.
Du hittar en ny anledning att gå upp varje morgon.
Ge det bara tid.
Vi är alla i det här tillsammans.
Om du någonsin blir ledsen, kom och träffa mig och Ruth.
Vi är i rummet bredvid.
Vad gör du här?
Jag tänkte att vi kunde visa att vi inte är så gamla som vi tror.
Roland!
Jag var i mitt rum och tänkte på
den underbara kvinnan tvärs över korridoren,
och det vi har gemensamt.
Och jag tänkte att kanske...
Nej. Jag uppskattar verkligen...
Jag är smickrad av uppmärksamheten...
...men jag är inte redo för det.
Jösses, jag missförstod.
Jag trodde att du var med.
Jag ber om ursäkt.
Ingen skada skedd.
Du rör dig snabbt, Roland.
-Vi pratar inte om det här mer. -Okej.
Jösses.
Vilket dårhus.
Vem är där?
Roland?
Ta ett andetag.
Ett till.
Kyckling.
Citron.
Vänster hand.
Den andra handen.
Jag tror att det handlar om demens av Parkinsons.
Förlåt, vad?
Det är inte ovanligt.
Vänta. Kan man se demens på MRT?
Jag är rädd för det.
Hur kan det här hända?
Vänta utanför ett ögonblick, ms Albright.
Jag har nåt jag måste prata om med din dotter.
Ska du diskutera min behandling utan mig? Jag är inget barn.
Jag förstår att det här är mycket att ta in,
men det skulle vara lättare om vi fick prata i enrum.
Vad kan vi göra?
Din mamma klagade på livliga drömmar
som hon inte kunde skilja från verkligheten.
De fick henne att falla.
Hon behöver övervakning.
Hon är tryggare här.
Det är viktigt att varken du eller din familj
uppmuntrar henne.
Hon måste förstå att mardrömmarna finns i hennes huvud.
Herregud.
Oroa dig inte, jag har jobbat här i över 20 år. Hon är helt trygg.
Lyssna på mig.
Vad jag än har sett på nätterna, så är det verkligt.
Först trodde jag att det var personalen, men nu tror jag...
Låt mig komma hem.
Det här fungerar inte för mig.
Mamma, jag kan inte göra det.
Jag kan inte gå emot läkarens råd.
Varför tror du mig inte?
Mamma...
Vi vill alla att du ska må bättre.
Men du har alltid haft en livlig fantasi.
Vi försöker alla ta hand om dig.
Jag lovar.
Vi ses snart, okej?
Hjälp mig.
-Va? -Hjälp mig att komma ut.
Imogen? Kom, vi går in.
Okej? Kom.
Där är du ju.
Älskling.
Vad tänker du på?
Jag vill inte oroa dig.
Då är det illa.
Det här stället...
Att vara omgiven av alla dessa sjuka, gamla människor får mig att känna...
Det här måste vara barnbarnet.
Hej, jag heter Roland. Jag är en vän till din mormor.
-Hej. -Hoppas jag.
Hur som helst, jag har hört mycket om dig.
Jag låter er två vara ifred.
Han verkar cool.
Ja, han är cool.
Men vi spelar kort med hans vänner. Döm inte.
Bäst att jag går.
Du vet, jag skulle verkligen vilja komma ut i helgen.
Kan ni hämta mig? Vi tar en söndagslunch eller film...
Nej, jag tror inte att det är en så bra idé.
Varför?
De säger att du fortare blir hemmastadd om du inte går hem nu.
Du kan umgås med din nya vän, Roland.
"Säger de"? Lyssnar du på "dem" nu?
Visste du att de inte ens ger mig koden för att gå ut?
Förlåt Jag är så klängig nu.
Kom tillbaka senare.
Din biljett ut.
Duktig pojke.
Jag kommer i morgon.
Kom igen. Berätta.
Är ni...
Vänta, röker ni gräs?
Nej. Nej.
Herregud, ni röker gräs!
Det är rent medicinskt.
-Så är det. Förlåt. -Ja...
Odlade ni det? Är det därför ni har...
Tja...
Hur länge har ni bott här?
Ni har nästan gjort det till ett hem.
Det är en enda röra.
Vi har gått igenom gamla kläder.
Ja.
Jaså? Får jag?
Visst. Ta en titt. Se om det är nåt du gillar.
På riktigt?
-Var du 20 när du flyttade in? -Nej.
Det verkar så.
Den måste vara din.
Ja.
Gode Gud.
Du kan få den.
Din rumskompis ser inte så frisk ut.
Det blev värre igår kväll.
Vad är det som pågår?
Herregud!
Iväg med dig.
Du skrämmer alla.
Jag förstår inte. Vad är det med katten?
Jag har sett Annette vara rädd för den förut.
Ozzie... Stackars kisse.
Han anar vem som är på väg att dö.
Katter är smarta på det sättet.
Vi må ha en fot i graven,
men ingen vill vara nästa.
Annette? Är du okej?
Läkaren insisterar på att du tar detta för att kunna sova.
Insisterar? Varför?
De boende blir lite upprörda när Ozzie missköter sig.
Jag behöver inte bli nedsövd. Tack så mycket.
Det kan hjälpa mot dina mardrömmar.
Du...
Sa Annette nånsin vad hon såg? I sina mardrömmar?
Ta pillret, Judith. Du kommer att sova bättre.
Du har blivit märkt.
Du kommer inte att bli räddad.
Hitta den.
Annette! Annette!
Hjälp oss, nån!
Annette!
För Guds skull, Annette!
Annette! Annette!
Gary, hämta doktorn, fort!
Okej, kom igen, Annette.
Är du okej?
-Herregud. -Annette, kom igen.
Jag är ledsen att du fick se det här.
Är du okej här inne för natten?
Okej.
Amy 31/7 - Cee Cee 13/8 - Adam 2/9 Jace 16/9 - JAG - Imogen - Judith
"Hitta den."
Hitta vad?
Fan ta det här.
Tack gode Gud.
Du gillar verkligen NASCAR...
Tja...
Jag är inte säker.
Lugn.
Du klämmer alldeles för hårt. Vad gör du där?
-Åh, nej! -Försiktigt. Du är...
Jag plockade aldrig upp den. Vänta.
Jag hörde nåt. Hörde ni det?
Kom igen! Jag fryser häcken av mig. Vi går!
Okej. Du är så grinig.
Om du är en gentleman, ge mig din jacka.
Verkligen?
Har ni en gaffel?
-Ja. -Jag har ingen gaffel.
Har ni sett Judith idag?
Nej. Det har jag inte.
Judith? Ms Albright?
Ms Albright är försvunnen.
Skit, där är hon!
Jag är så glad att se dig.
Ja, vi hittade henne. Tack gode Gud.
Hur kunde det här hända?
Vad menar du med "Ingen skada skedd"?
För guds skull, hon är inte ens klädd.
Josh. Jag måste berätta en sak för dig,
men du måste lova att du har ett öppet sinne.
Visst, visst.
Jag tror att det finns nåt i det där huset som dödar oss.
Vänta, vad?
Titta på de här namnen.
Annette, min rumskompis, hon dog igår kväll.
Alla andra ovanför hennes namn har också dött.
Jag vet inte vem eller vad det är, men...
Imogen är nästa.
Och sen jag.
Hjälp mig. Jag måste därifrån.
Allt det bevisar är att den som skrev det verkligen var paranoid.
Varför behandlar alla mig som om jag är galen?
Till och med du.
Minns du när du var liten och jag jagade monstren
från din säng och lyssnade på dina historier.
Jag lyssnade på din rädsla och dina ursäkter när du kom hem sent.
Jag tror på dig.
Kan du inte ha samma tro på mig?
Mamma, du...
Du kan inte göra om det här. Någonsin.
Om ms Benson inte hade ringt... Om vi inte hittat dig...
Jag är ingen fånge. Jag borde inte vara inlåst.
Det är reglerna. Du skrev på.
Jag gick inte med på att bli berövad min frihet.
Jag tänker inte ta med dig hem.
Du ville äta lunch, visst, men doktorn...
Doktorn är en charlatan. Jag åker inte tillbaka.
-"Doktorn är en charlatan." -Det räcker.
Jag är din mamma, inte ditt barn.
Jag kommer strax. Slut på diskussionen.
Hon är inte lycklig där. Vi borde nog ta hem henne.
De varnade mig för det här.
Jag vill inte göra det värre än det redan är.
Värre? Hur kan det bli värre?
Ser du inte i vilket tillstånd hon är?
Jag vet att mormor är rädd.
Jag vet att hon är orolig. Det är vi alla.
Det här är svårt för alla.
Pappa skulle ha vetat.
Josh, du borde veta...
Hon mår inte så bra.
Vad menar du?
Åh, skit!
De har kommit för att hämta dig.
Nej, nej!
-Titta på den här bilden. -Den här vägen.
-Kom igen. -Lämna mig ifred!
Jag är inte galen.
-Titta på bilden. -Fortsätt gå.
-Kom igen. -Jag vill inte.
Hur kan du göra så här? Jag är din mamma.
Jag är din mamma! Hur kan du?
CHEFSKONTOR
Hej.
PATIENTRUMSLISTA
Roland Benson?
PERSONAL ANKNYTNINGAR
Ms Benson.
Trish Price och Gary Price.
Helvete.
Ruth Cooper och Elizabeth.
Annette.
Imogen.
Vad tusan?
Det här är Josh.
Josh, kom hit så fort du hör det här.
Det är väldigt viktigt, snälla.
Jag är på väg in på mitt kontor.
Låt mig ta en titt i kalendern.
Vi har inga lediga rum just nu, är jag rädd,
men det borde finnas ett ledigt... om en vecka.
Jag skickar pappren direkt.
Okej. Självklart.
Tack. Hej då.
Hej, jag bara...
Jag vet. Jag var...
Liesel, kom in.
Jag vill att du kollar medicinen för 312.
Jag tror att doktorn bytte hennes och jag är inte säker...
Okej, perfekt. Ja. Jag tittade faktiskt till henne.
Herregud.
Josh!
-Är du okej? -Tack gode Gud att du är här.
Jag måste ut.
Igen?
Jag vet vem som dödar folk.
Det är Roland.
Gamlingen du spelar kort med?
Du gillade ju honom.
Jag är i fara.
Jag har inte sett Imogen sen igår.
Jag är nästa på listan.
Varför pratar du inte med chefen? Hon kan hjälpa.
Nej, hon är hans dotter. Eller hans barnbarn.
-Jag menar, hon är med på det. -På vad?
De så kallade mardrömmarna jag har haft?
Han ligger bakom dem.
Och hans vänner också.
De är alla släkt med personalen. Är inte det konstigt?
Ja, det är jättekonstigt.
Ja.
Jag tyckte du sa att det du såg inte var mänskligt?
Nej, nej. Det är inte de.
Eller kan det vara de?
Det kan vara att de förvandlas...
Om natten förvandlas de till nåt annat.
Jag är förvirrad. Jag vet inte...
Vad pratar du om?
Jag såg Roland på ett foto på fiket, i korridoren.
Han såg exakt likadan ut för 40 år sen.
Jag vet att det låter vansinnigt, men det är sanningen.
Läkarna sa...
...att du kanske försöker övertyga oss om att du ser saker.
Är det vad du tror?
Att jag är galen?
Han sa att du har...
Vadå? Demens?
Doktorn är en bluffmakare.
Han är en del av det. Jag kan bevisa det.
Var tusan?
Vad letar du efter?
Filen.
Vilken fil?
Den är borta. Den låg där. Nån tog den.
-Vad var det? -Min hjärnskanning.
Och de andras som är diagnostiserade med samma sjukdom.
Alla exakt identiska.
De är falska, Josh.
Hjärnskanningar?
Hur vet du att de är hjärnskanningar
och om de inte är lika och om nån tog dem?
Jag vet inte. Jag hatar att säga det, det låter knäppt.
Du har rätt.
Jag borde gå. Jag borde gå hem.
Du kom nyss.
Jag måste hem till middagen.
Kommer du tillbaka i morgon?
I morgon? Jag tror inte det. Jag...
Jag har mycket den här veckan. Säkert nästa vecka.
Nästa vecka?
Ja.
God natt, mormor.
-Dags för sängen. -Inte än.
Det är väldigt sent.
Vänta. Vad är det där?
Jag har fått order om att spänna fast dig.
Nej, nej.
Det är för ditt eget bästa.
Så du inte ramlar ur sängen.
Jag sa nej.
Nej! Släpp!
Sluta! Nej!
Nej, du rör mig inte!
-Inte du! -Judith, lugna ner dig.
-Lägg ihop fötterna. -Sluta!
-Håll ner henne, tack. -Släpp mig!
-Lugna ner dig!
Nej! Jag vill inte det här!
Lugna ner dig nu!
-Ligg ner! -Nej!
Bra.
Du sa att du ville hjälpa folk.
Tror du din farfar är stolt nu?
En gång hörde jag dr Geoghegan säga
att när man har upplevt nåt förvirrande,
ska man blunda och räkna till fem.
När man öppnar ögonen igen,
kommer det man såg eller hörde att vara borta.
Allvarligt?
Räkna till fem?
Vad tusan är det för råd?
-Jag tror dig. -Va?
Men du måste spela med ikväll.
Jag är bevakad, men jag vet vad som pågår.
Jag tittar till dig, så pratar vi i morgon bitti.
-Ja. -Okej.
Hjälp! Hjälp mig!
Släpp mig!
Hjälp mig!
Herregud. De har rätt. Jag håller på att bli galen!
Ett, två,
tre, fyra, fem.
God morgon, Judith.
Var är Liesel?
Hon kommer inte tillbaka på ett tag.
Hon sa att hon skulle vara här.
Hon är sjukskriven.
Va?
-Jag är ledsen. -Nej.
Jag vet att ni två kommer överens.
Förhoppningsvis kan du och jag bli vänner.
Imogen.
Hjälp mig ut.
Imogen, kom.
Imogen.
Och upp i femte positionen och runt.
Vacker pose.
Åh, nej!
Nej!
Jag har sett det, bilderna på väggen och dina vänner.
Titta, titta.
Tänkte det kunde betyda nåt, så jag kollade upp det
och det är keltiskt,
och representerar en ek,
symbolen för långt liv och förnyelse.
Som livets träd. Förstår du?
-Keltiskt? -Ja.
Och?
Du hade rätt. Du håller inte på att bli galen.
Du har rätt. Det är nåt som pågår här...
Jag vet inte vad det är, men lite Wicker Man-magi.
Men jag tycker inte att du ska stanna kvar.
Men jag kan inte bara gå. Vi måste göra nåt.
Vi går till polisen.
Men då behöver vi bevis.
De kommer inte att tro oss utan det.
Förlåt att jag inte trodde dig.
Kom. Vi går innan sjuksköterskan börjar sin runda.
Vi börjar med Roland.
Roland?
-Du vaktar dörren. -Okej.
Vad letar vi efter?
Något komprometterande.
Som vad?
Jag vet inte. Kittel, kvast...
Säg bara till om nån dyker upp.
Herregud, skanningarna.
Ja.
Jag visste att jag inte tappade min hårborste.
Vad är det där?
Äckligt. Är det hans?
Jag är säker på att det är mitt.
Herregud. Vilket pervo.
Vänta lite.
Skit, skit.
Nån kommer. Skynda dig under sängen.
Skynda dig!
Kom igen! Skynda dig!
Nej! Vad gör du? Helvete!
Roland?
Vart...
Vart i helvete tog han vägen?
Tänk på språket.
Tänk på det själv, du svär jämt.
Ja, jag har förtjänat det. Du är 17.
Herregud!
Herrejävlar!
-Vad var det? -Det ordnar sig.
-Vad var det? -Vi måste följa efter dem.
Jag tror jag vet vart han ska.
-Kan du den nya koden? -Ja, men...
Låt oss inte slösa tid.
Vi måste sätta fart.
Vad i...
Den här vägen.
Ge mig din mobil.
Mina morföräldrar gav mig den.
Jag är bevakad, men jag vet vad som pågår.
Hon är sjukskriven.
Åh, Liesel.
Släck ljuset.
Innan vi går vidare, om nåt går snett,
vad som helst,
vill jag att du springer härifrån så fort du kan.
Jag kan inte springa, men jag har inte så mycket att förlora.
-Nej... -Det har du.
Jag går ingenstans utan dig.
Jag är Wilbur för Chick.
Okej.
Låt oss göra det här.
De är häxor! Gode Gud!
Det är de.
Skogens herre, vi välkomnar dig till oss.
I den här cirkeln är vi bundna.
Vi vägrar nedbrytningen av våra kroppar.
Låt oss än en gång livnära oss på de svaga genom din medhjälpare,
att absorbera deras energi och fylla på vår,
att frodas genom deras ohälsa
och leva bortom deras död.
Livets träd, skicka din medhjälpare att äta för oss
och extrahera den sista återstående energin
av Judith Albright.
Nej!
Josh, nej! Nej, låt honom...
Släpp honom!
Judith, jag visste från början att du var en livlig en.
Hjälp!
Det finns ingen som kan hjälpa.
Varför gör ni det här?
Är det inte uppenbart?
Jag såg min fru förlora förståndet
bit för bit tills hon inte kände igen vårt barnbarn.
Jag tänker aldrig gå igenom det.
Och människorna du dödar?
Deras offrade själar håller oss igång.
Och de hade redan en fot i graven.
Om du ska lura döden, måste du betala priset.
Men från midnatt till gryning,
under häxtimmen,
får jag vara ung igen, varje kväll.
Ungdomarna jag såg i skogen, det var ni.
Otroligt.
Det är inget personligt, om du ursäktar klyschan.
Jag gillar dig verkligen, men man kan inte göra en omelett
utan att knäcka några ägg.
Nej!
Nej! Jag förstår inte.
Det är ditt hår, Roland.
Låt honom gå, eller jag svär på att förvandla den jäveln till tändved.
Nej!
Judith, vänta.
Det behöver inte sluta så här.
Det finns ett annat sätt.
Vi välkomnar er bland oss.
Båda två.
Du kan förstöra trädet
och sedan sitta och vänta på att sakta dö ensam
med alla andra i huset.
Och du, unge man, du kan se henne falla sönder,
tappa förståndet, och inte längre känna igen dig.
Eller så kan du göra oss sällskap och bli ung igen.
Sund och livfull för evigt.
Tänk på den lyckligaste tiden i ditt liv,
när allt var spännande,
du hade ett syfte, du var älskad.
Tänk på allt du har förlorat.
Kom ihåg den känslan, de lyckliga tiderna,
hur lätt det var, hur sorglöst.
Vi kan ge tillbaka allt det till dig.
Och du har en ung person, som min Elizabeth eller Trishs Gary,
som kan hjälpa dig och bevara hemligheten.
Det är ett perfekt partnerskap.
Alla dessa stackars människor,
Imogen, Annette, Gud vet hur många andra.
Liven ni offrar.
Lever de verkligen?
De existerar bara. De väntar på döden, de är spöken.
Det är din framtid, Judith. Förstår du inte?
Vi förkortar bara deras lidande.
Det är barmhärtighet.
Priset att betala är väldigt litet.
Och vad har du för annat val?
En värdelös tillvaro i en trasig kropp.
Tänk på det.
Inget mer haltande. Ingen mer smärta, ingen mer sjukdom.
Vi dansar, Judith. Vi dansar varje kväll.
Tänk på det.
Och du, unge man, kommer aldrig att behöva känna smärtan
i att se din älskade försvinna bort.
Eller dö, som din far.
Minns du hur svårt det var?
Och hur din mormor fanns där för dig.
Vem kommer att finnas där för dig när hon dör?
Judith, gör det för Josh.
Mormor, snälla...
Lämna mig inte ensam.
Har den äran, käre Judith.
Har den äran idag
Och många fler
Barbara!
-Kom hit, raring. -Grattis.
Josh, raring.
Är det inte fel födelsedag?
De påminner dig om det förflutna.
De är underbara.
Mitt barnbarn, allihop.
Han ansluter sig till personalen här, är inte det bra?
Han håller mig ung.
-Vill nån ha tårta? -Vi äter alla av den.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis
Kreativ ledare Monika Andersson