Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- "לעולם לא אשכח את הצרחה‬ ‫כשהפצצות נפלו על בית הספר -‬
‫- בכיות הילדים במצוקה‬ ‫ותריסים חסמו את השמש" -‬
‫- אוסה -‬
‫- בראשית 1945,‬ ‫המחתרת חזרה וביקשה מהבריטים -‬
‫- להפציץ את מטה הגסטפו בבית של בקופנהגן.‬ ‫חיל האוויר המלכותי סירב. -‬
‫- שבויי המחתרת‬ ‫הוחזקו בבניין בתור מגנים אנושיים. -‬
‫- אולם במרץ, הגסטפו היו קרובים מאוד‬ ‫לפירוק המחתרת והתקבלה ההחלטה לתקוף. -‬
‫- יוטלנד, פברואר 1945 -‬
‫יש לי רכבת בגרביונים.‬
‫בואי ננסה לק לציפורניים.‬
‫מישהו רוצה לדבר איתך.‬
‫הם באו לבית שלי.‬ ‫-מה?‬
‫אימי אמרה ששני גברים באו לבית.‬
‫אני יכול להישאר כאן? רק לזמן מה?‬ ‫-כאן?‬
‫רק לכמה שעות.‬ ‫-לא. השתגעת?‬
‫למה לא?‬ ‫-כי לא. סוון, לך בבקשה.‬
‫הם יהרגו אותי.‬
‫לא אוכל לעזור לך.‬
‫אתה מבין? אני לא יכול.‬
‫דיברת עם פיטרסן?‬
‫אני לא מוצא אותו.‬
‫הייתי הולך לבית של במקומך.‬
‫נתראה שם אחר כך.‬ ‫-בית של?‬
‫כן.‬
‫אני אלך לשם.‬ ‫-יופי.‬
‫פרד?‬
‫אני חייב לך עשרה קרונה.‬
‫ביי.‬
‫אתה חייב ללבוש‬ ‫את המדים המחורבנים לארוחה?‬
‫בחייך. זו רק חולצה לבנה.‬
‫למה אנו חיים עם המטרד הזה?‬
‫אה? את יכולה להגיד לי?‬
‫תתבייש לך.‬
‫תתבייש.‬
‫היה לך יום טוב, סבתא?‬
‫זה לא הבן שילדת.‬
‫הילד שילדת כבר לא נמצא כאן.‬
‫מה קרה לו?‬
‫הוא הפך לחזיר מההילפספוליציי. בוגד.‬
‫איך אתה מעז? בוא הנה!‬ ‫-אל תיגע בי, אבא.‬
‫עזוב אותי, חזיר!‬ ‫-מה הבעיה שלך?‬
‫אל תיגע בי!‬ ‫-תעמוד, לעזאזל!‬
‫"אגרופינו ימחצו אותם‬ ‫אם הם ירגיזו אותנו‬
‫נוער, נוער…"‬
‫"הדגל שלנו…"‬ ‫-אני יודעת, אבא!‬
‫"הדגל שלנו מתנופף מעלינו‬
‫אנו צועדים אל העתיד‬ ‫עם אנשינו‬
‫אנו צועדים למען היטלר‬ ‫גם בחושך וגם במכאוב‬
‫עם דגל הנוער…"‬ ‫-"…כאן מה מבוקשה כאן?‬
‫כאן…‬
‫היא רוצה להתחתן עם הנריק, הנריק, הנריק‬
‫היא רוצה להתחתן עם הנריק, הנריק‬
‫אז אנא אמור כן ותחייך‬ ‫תחייך, תחייך, אמור כן ו…"‬
‫את יכולה לשמור על סלמה רגע?‬
‫- חלונות - תריסים - תמונות -‬
‫"נערה הילכה לה הנה, הנה, הנה‬
‫נערה הילכה לה הנה, הנה‬
‫ומה מבוקשה כאן‬
‫כאן, כאן‬ ‫ומה מבוקשה כאן?‬
‫היא רוצה להתחתן עם הנריק,‬ ‫הנריק, הנריק‬
‫היא רוצה להתחתן עם הנריק, הנריק‬
‫אבל זה אסור,‬ ‫אסור, אסור‬
‫אבל זה אסור, אסור‬
‫אז היא רוצה להתחתן עם פיטר, פיטר…"‬ ‫-סוון! סוון נילסן!‬
‫סוון!‬ ‫-"פיטר, היא רוצה להתחתן עם פיטר…"‬
‫סוון! סוון נילסן?‬
‫אתה סוון נילסן?‬
‫לא, זה לא אני.‬ ‫-תראה תעודת זהות.‬
‫זה לא אני.‬ ‫-תראה לי מסמכים.‬
‫קדימה.‬ ‫-זה לא אני.‬
‫זה לא אני.‬
‫- סוון נילסן -‬
‫טוב, זה נראה בסדר.‬
‫כדאי שתגיד שלום לפול.‬
‫לעזאזל.‬
‫לך תראה מה קרה, מר שולץ.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫אווה! אבא, זאת אווה מהכיתה שלי.‬
‫אווה, זאת אני, גרטה.‬
‫אווה.‬
‫מי אתה חושב שזה היה?‬ ‫-מלשין.‬
‫הוא ידע יותר מדי.‬
‫הוא ידע יותר מדי, אימא?‬
‫זה בגלל שהוא ידע יותר מדי?‬
‫בוא.‬
‫מותק, אין שם כלום.‬
‫הנרי, אנחנו נאחר.‬
‫אנחנו… בוא עכשיו!‬
‫הנר… הנרי…‬
‫הנרי!‬
‫מה קרה, הנרי?‬
‫עקשן קטן שכמוך.‬
‫אנחנו לא יכולים ללכת לשום מקום.‬
‫אבל הקול שלו הוא הבעיה.‬
‫זה לא טוב בכלל, נכון הנרי?‬
‫אתה צריך לענות לאימא שלך‬ ‫כשהיא שואלת אותך שאלה.‬
‫אם לא תענה, זה ילחיץ את אימא שלך.‬
‫וכמובן שלא תוכל לספר לנו מה קרה.‬
‫מה ראית שם בחוץ?‬
‫ספר לי.‬
‫מה ראית?‬
‫ראית את האנשים במכונית?‬
‫אני לא מבין את זה כלל.‬
‫אתה חייב להגיד משהו, הנרי!‬
‫דבר!‬
‫תגיד משהו!‬
‫תתאפס על עצמך!‬
‫תהיה גבר במקום חלשלוש קטן.‬
‫זה נשמע קשוח, אבל לפעמים‬ ‫המרפא הכי טוב הוא להפחיד אותם קצת.‬
‫אתה יכול להגיד משהו עכשיו, הנרי? אתה יכול?‬
‫אתה יכול להגיד משהו עכשיו?‬
‫אתה יכול?‬
‫טוב, אז אתה לא יכול.‬
‫חשבתי‬
‫על כך שיש לי אחות בקופנהגן.‬
‫אין שם יותר מדי שמיים כחולים,‬ ‫והוא הכי מפחד מהשמיים.‬
‫אז הפרס שלך הוא טיול לקופנהגן‬
‫לילד שמתנהג כמו ילדה.‬
‫נו טוב. בהצלחה עם זה.‬
‫אתמול הוזמנתי לבית הספר של אחותי‬ ‫כדי לספר להם על הטייסת שלנו.‬
‫אז אמרתי להם, "במשימה אחת הופיע‬ ‫איזה פוקר (נשמע כמו מזדיין) בין העננים."‬
‫הילדים התחילו לגחך.‬ ‫אמרתי, "יירטנו את אחד מהם.‬
‫אבל פתאום, פוקר מופיע מאחורינו, כן?"‬
‫עכשיו הילדים ממש צוחקים.‬
‫פתאום המורה מפריעה לי בכעס ואומרת:‬
‫אני חושבת שאני צריכה להבהיר‬ ‫ש"פוקר" הוא כלי טיס גרמני.‬
‫אמרתי, "כן, זה נכון.‬ ‫אבל המזדיינים האלה היו מטוסי מסרשמיט."‬
‫רבותיי.‬
‫כמה מילים לפני התדריך.‬
‫אתם על 977, נכון?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫זה מייג'ור טרולסן‬ ‫מהיחידה הדנית למבצעים מיוחדים.‬
‫יש לו מידע מודיעיני שהוא רוצה לחלוק איתכם.‬
‫השתתפתם במשימת ריינג'ר ביוטלנד‬ ‫לפני כמה שבועות עם בראון וסמית'?‬
‫כן, אדוני.‬
‫לפי הדיווח שלהם,‬ ‫הם פגעו ברכב סגל גרמני צפונית להוברו?‬
‫כן, אדוני.‬
‫קיבלנו מברק מהמחתרת המקומית.‬
‫זה לא היה רכב סגל גרמני.‬ ‫זו הייתה מונית עם אורחי חתונה.‬
‫נהג ושלוש נשים צעירות.‬
‫אנו מפצירים בכל הטייסים‬ ‫להיות יותר יסודיים בעתיד.‬
‫כן, אדוני.‬
‫בסדר. נתראה בתדריך, חבר'ה.‬
‫זה יכול היה להיות אנחנו.‬
‫אבל זה לא היה, אז…‬
‫בוא, רג'י.‬
‫זה מה שיקרה.‬
‫אני אשאל אותך שאלה.‬
‫אם לא תענה, אשאל אותך אם אתה מוכן.‬
‫ואז אצליף בך.‬
‫שנתחיל?‬
‫אני לא יודע כלום. אני רק…‬ ‫-לא, אתה רק דג קטן.‬
‫נכון. זה מה שאני.‬ ‫-אתה לא דג.‬
‫אתה יבחוש. אתה יבחוש אנושי קטן.‬
‫תפשוט את החולצה שלך.‬ ‫שב בפיסוק על הכיסא עם הידיים למעלה.‬
‫כרצונך.‬
‫אתה תדבר, זה בטוח.‬
‫כולכם מדברים.‬
‫אולי זה לא נראה מרשים,‬
‫וכשההצלפה הראשונה תכה בך,‬ ‫אתה תחשוב שסף הכאב שלך גבוה מאוד.‬
‫אבל הוא לא.‬
‫ההצלפה הבאה תהיה מייסרת.‬
‫אנחנו יודעים שאתה אחד המנהיגים.‬
‫עם מי מהשמות הבאים אתה עובד?‬
‫טרולסן, שוק, בורק אנדרסון, ליפמן, טימרות?‬
‫אני מכיר איזה אנדרסון.‬
‫הוא הקצב המקומי שלי.‬
‫מוכן?‬
‫איפה אתם מקיימים את הפגישות שלכם בדרך כלל?‬
‫אני לא יודע…‬ ‫-מוכן?‬
‫פשוט תזרום עם זה.‬
‫זה יקל עליך.‬
‫מהי שרשרת הפיקוד בין היחידה‬ ‫למבצעים מיוחדים למועצת החירות? מוכן?‬
‫מה?‬
‫אני לא שומע אותך.‬
‫זמנך עבר, בוגד מטונף שכמוך.‬
‫אתה לא אמור להכות אותי כשאני לא מוכן.‬
‫אתה שואל את השאלה,‬ ‫שואל אם אני מוכן, ואז אתה מכה אותי!‬
‫זה מה שהסכמנו.‬
‫בהמה נתעבת שכמוך!‬
‫בואי הנה.‬
‫מה אתן עושות? תתרחקו מהדלת.‬
‫- דנמרק החופשית -‬
‫האחות תרזה?‬
‫כן.‬ ‫-מנהלת המנזר רוצה לדבר איתך.‬
‫הן אומרות שאת מלקה את עצמך.‬
‫אנחנו לא במסדר הישועים של המאה ה-15.‬
‫אנו נזירות יוסף הקדוש.‬
‫למה את עושה את זה?‬
‫נו תגידי משהו, ילדה.‬
‫אני מחפשת את אלוהים.‬
‫סליחה?‬
‫אני מחפשת את אלוהים.‬
‫ולמה שהוא יופיע בפנייך אם את מלקה את עצמך?‬
‫אם לא אעשה את זה, הוא יעניש אותי.‬ ‫אז אדע שאלוהים רואה אותי.‬
‫אלוהים לא מטריד עצמו בכאב שלך.‬
‫תרזה, אלוהים נמצא בכל מקום בו-זמנית.‬ ‫-אבל זה לא ייתכן.‬
‫עם כל מה שקורה.‬
‫אלוהים באמת לא מעריך אותנו בני האדם?‬
‫אלוהים אוהב אותנו בני האדם.‬
‫והיהודים הם לא בני אדם?‬
‫אולי זה כי הם לא מאמינים‬ ‫שישו הוא בן האלוהים.‬
‫וזה מצדיק עונש מוות?‬
‫מה עם הילדים שהופצצו בלונדון ובברלין?‬
‫אלה ששמענו שנלקחים ונרצחים במחנות?‬
‫אנחנו לא יודעות על זה כלום.‬ ‫-הם לא בני אדם?‬
‫תרזה, אלוהים נמצא גם איתך‬
‫וגם עם הסובלים.‬
‫הוא לא יכול לקחת מהם את הסבל, אבל…‬
‫הוא יכול להציע להם נחמה.‬
‫ומה אם הם איבדו את האמונה?‬
‫אז לא נשאר להם כלום.‬
‫כן.‬
‫אז לא נשאר להם כלום.‬
‫"אני אליזבת היפה מתורינגיה.‬
‫יש רעב ומצוקה בעולם הזה."‬
‫ממש קשה כרגע.‬
‫כן, אבל אומרים שלמרבה המזל זה ייגמר בקרוב.‬
‫כן.‬
‫אבל הנרי המסכן…‬
‫מקומות גדולים ופתוחים‬ ‫הם הגרועים ביותר כי השמיים הכי גלויים.‬
‫כן, אני מתארת לעצמי.‬
‫אז צריך ממש לגרור אותו החוצה.‬
‫הוא יהיה בסדר כאן.‬
‫זה כל כך אדיב מצידך.‬ ‫-כמובן.‬
‫זה המעט שנוכל לעשות.‬
‫היי לך.‬ ‫-תגידי שלום לדודה אנה בבקשה.‬
‫בוקר טוב, ריגמור. ישנת טוב?‬
‫זה בגלל שראית את‬ ‫האנשים ההם שמתו במכונית הבוערת?‬
‫בגלל זה הפסקת לדבר?‬
‫ריגמור.‬
‫בואי נדבר רק על דברים שמחים. זוכרת?‬
‫זה וולי.‬
‫יש דובים שחושבים‬ ‫שילדים שלא מפסיקים לחבק אותם הם ילדותיים.‬
‫אבל לוולי לא אכפת.‬
‫אני צריכה לתפוס את הרכבת.‬ ‫-כן.‬
‫תגרמי לו להשתמש בפנקס. זה מאוד עוזר.‬
‫כן, כמובן.‬
‫יקירי,‬
‫אתה תהיה בטוח ומאושר כאן.‬
‫אתה תבלה בנעימים.‬
‫את תשמרי על הנרי?‬
‫גם בבית הספר?‬
‫דיברתי עם הנזירות.‬
‫הן מצפות לפגוש אותו.‬
‫נתראה בעוד חודש, מתוק שלי.‬
‫בסדר?‬
‫להתראות.‬
‫תזכור להגיד משהו.‬
‫טוב. לכי לך. תתפסי את הרכבת שלך.‬
‫שימו לב, בבקשה.‬
‫מבצע קרתגו הוא שמה‬ ‫של אחת המשימות הכי מסוכנות שלנו עד כה.‬
‫במהירות של 450 קמ"ש,‬ ‫אנו נטוס בגובה הגגות‬
‫הישר לליבה של עיר הבירה,‬
‫ואנו נפגע ונשמיד בניין אחד בודד.‬
‫המטרה היא מטה הגסטפו בקופנהגן.‬
‫בית של.‬
‫מטרתנו היא להשמיד את הארכיון שלהם‬ ‫ולהרוג כמה שיותר גרמנים.‬
‫כדי להתחמק ממכ"מים,‬ ‫אנו נטוס נמוך לאורך הים הצפוני‬
‫בליווי 30 מטוסי מוסטנג.‬
‫אנו נחצה את יוטלנד‬
‫לכיוון זילנד וכאן, באגם טיסו,‬
‫נתחלק לשלוש קבוצות.‬
‫הקבוצה הראשונה תתקדם ישירות לקופנהגן.‬
‫הקבוצה השנייה תקיף את האגם פעם אחת,‬ ‫הקבוצה השלישית פעמיים,‬
‫ובכך תיווצר הפרדה בינינו.‬
‫אנו נתקוף מאוחר בבוקר,‬
‫מאחר שזו השעה העמוסה ביותר‬ ‫ותספק לנו את אחוזי המוות הגבוהים ביותר.‬
‫ואנו נהיה מצוידים בפצצות עם מנגנון השעיה‬
‫שיתפוצצו 30 שניות לאחר הפגיעה.‬
‫עכשיו, הגסטפו יצפו לנו.‬
‫ולכן למרבה הצער, הם מיקמו‬ ‫30 אסירים של המחתרת הדנית‬
‫ממש מתחת לגג כדי שישמשו כסוג של מגן אנושי.‬
‫אני נותן את רשות הדיבור‬ ‫למנהל המבצעים המיוחדים, מייג'ור טרולסן.‬
‫רבותיי.‬
‫הגסטפו קרוב באופן מסוכן‬ ‫למיגור המחתרת הדנית.‬
‫לכן המנהיגים מתחננים אלינו כבר כמה חודשים‬
‫לבצע את המתקפה הזו,‬
‫אפילו אם משמעה מותם של חברנו לנשק.‬
‫אנו צריכים לעשות את זה.‬
‫להקריב מעטים‬
‫כדי להציל רבים.‬
‫ביי, אימא.‬
‫ביי, יקירתי.‬
‫ביי, הנרי.‬
‫גם אווה ראתה מישהו מת. ירו לו בראש.‬
‫אבל את עדיין מדברת. נכון, אווה?‬
‫את צריכה להגיד משהו כדי לדבר.‬ ‫-מה את רוצה שאגיד?‬
‫רואה? היא יכולה לדבר‬ ‫אפילו שהיא ראתה מישהו מת.‬
‫תנסה.‬
‫פשוט תגיד משהו.‬
‫זה בסדר. זו בטח רק צפרדע בגרון שלך.‬
‫אולי לחמנייה תעזור?‬ ‫-אוי, לא.‬
‫בוא.‬
‫זה יהיה מסוכן.‬
‫אתה מבין, הבעיה היא‬
‫שמה שמפחיד באמת‬ ‫הוא שההילפספוליציי גרים בפנים.‬
‫כי מכשפת המוות חיה בתוך ההילפספוליציי.‬
‫והאצבעות המחודדות שלה‬ ‫עשויות מעצמות ילדים מתים.‬
‫אבל זה לא הדבר הכי גרוע.‬
‫עיניה יכולות לצרוב חורים‬ ‫אז אסור לך להסתכל לה בעיניים.‬
‫לעולם לא!‬
‫אבל זה לא הדבר הכי גרוע.‬
‫הדבר הכי גרוע הוא…‬ ‫-הלחמניות מורעלות.‬
‫ביס אחד יהרוג אותך.‬
‫בוא.‬
‫אתה בטח רוצה לדעת‬ ‫למה אנחנו רוצות לחמנייה מורעלת.‬
‫לריגמור יש את האנטידוט נגד הרעל.‬
‫חכה, הנרי. יכול להיות‬ ‫שזה יהיה קצת קשה עכשיו.‬
‫כן.‬ ‫-אנחנו מתקרבים לשדרה רחבה.‬
‫עם הרבה שמיים חשופים.‬ ‫-זו שדרה ממש רחבה.‬
‫אבל פשוט נעשה את זה ככה.‬
‫נקשור חבל כביסה‬ ‫סביב המותניים שלך ואגרור אותך.‬
‫אתה רק צריך לבוא.‬ ‫-כן.‬
‫ככה נגיע לצד השני.‬
‫וגם אווה תהיה ממש מאחוריך.‬
‫קדימה, הנרי. בוא!‬
‫קדימה.‬
‫אווה, תדחפי אותו.‬ ‫-אני דוחפת.‬
‫קדימה, הנרי.‬ ‫-קדימה.‬
‫כמעט הגענו. אין ממה לפחד.‬
‫בוא, הנרי. אווה, תדחפי אותו.‬
‫קדימה. אתה מסוגל.‬
‫קדימה, קדימה.‬
‫קדימה.‬ ‫-בוא עכשיו.‬
‫עשית את זה!‬
‫כן, עשית את זה!‬ ‫-מחר תוכל לעשות את זה בלי החבל.‬
‫כן.‬
‫לא!‬ ‫-השתגעת?‬
‫זה מורעל.‬
‫אתה צריך לטבול אותה שלוש פעמים.‬
‫ואז להחזיק אותה מול ישו.‬
‫ואז אתה יכול לאכול.‬
‫שרדנו!‬
‫הידד!‬
‫הנה אתם. בואו אחריי.‬ ‫אנו יוצאים לטיול. בואו.‬
‫זה בן הדוד שלי הנרי. הוא לא מדבר.‬
‫נכון. ברוך הבא, הנרי.‬
‫עצור. עצור, חזיר. עצור!‬
‫עצור!‬
‫לא.‬ ‫-עזבו אותי.‬
‫בואו, ילדים. לא, אל תסתכלו.‬
‫תמשיכו ללכת. קדימה.‬ ‫לכו. אל תסתכלו, הסיטו מבט. קדימה.‬
‫לא, הסיטו עיניים. אתה שם, אל תסתכל.‬
‫קדימה. אנחנו עוזבים.‬
‫חזיר הילפספוליציי!‬ ‫אתה חזיר הילפספוליציי מזדיין!‬
‫תישאר למטה. ותעצור כשאנחנו אומרים לך.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫אתה השטן.‬
‫אם לא תמצא את אלוהים, אתה תישרף.‬
‫מה?‬
‫תרזה!‬
‫מה לכל הרוחות את חושבת לעצמך, ילדה?‬
‫בוגד.‬
‫חזיר הילפספוליציי מטונף.‬
‫פרד, אתה בא?‬
‫שלום?‬
‫שלום.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫בכלא וסטרה?‬
‫לא, אנחנו בבית של.‬
‫בבית של?‬
‫עליתי במדרגות. אני תחת הגג של בית של.‬
‫מתחת לגג?‬ ‫-כן, הגג.‬
‫אנחנו בתאים. מתחת לגג.‬
‫מתחת לגג בבית של.‬
‫כמה אנחנו כאן?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אולי שלושים?‬
‫ארבעים.‬
‫נקווה שיעבירו אותנו לכלא וסטרה בקרוב.‬
‫לא.‬
‫לא?‬
‫אנחנו מגנים אנושיים.‬
‫מתקפה יכולה לקרות בכל רגע.‬
‫של הבריטים?‬
‫אתה חושב שהם יבואו?‬
‫כן.‬
‫אז אפשר לוותר עלינו?‬
‫כן.‬
‫אבל…‬
‫איך אתה יודע בוודאות?‬ ‫-הייתי שם.‬
‫כשהחלטנו.‬
‫אז חיל האוויר המלכותי יפגיז אותנו?‬ ‫-כן.‬
‫והנה אתה, כלוא כאן.‬ ‫-כן, זה באמת קצת מוזר.‬
‫אבסורדי.‬ ‫-כן.‬
‫אבסורדי.‬
‫היי, את! עצרי.‬
‫תסתובבי.‬
‫את יכולה לעבור.‬
‫מה אתה רוצה? תגיד לי.‬
‫באותו היום,‬
‫אמרת משהו.‬
‫בנוגע לאלוהים.‬
‫אני לא יודע למה התכוונת.‬
‫וזה מאוחר מדי.‬ ‫-מה מאוחר מדי?‬
‫המלחמה נגמרה.‬
‫אני אבוד.‬
‫ובכן, זה חבל.‬ ‫-אני לא רוצה את הרחמים שלך.‬
‫אז מה אתה רוצה?‬
‫באת אליי ואמרת שאני צריך למצוא את אלוהים.‬
‫הוא לא אוהב מדים שחורים.‬ ‫-הגלימה שלך שחורה, לא?‬
‫מה אלוהים אומר על‬ ‫בתולות מתחסדות שמתנזרות מהעולם האמיתי?‬
‫איני צריכה לדבר עם מישהו מההילפספוליציי.‬ ‫-לא, חסרה לי הילה.‬
‫אני השטן בהתגלמותו.‬
‫נשק אותי.‬
‫מה?‬
‫אם אנשק מישהו כמוך,‬ ‫אלוהים ודאי יעניש אותי.‬
‫אז אדע שהוא קיים.‬
‫נשק אותי.‬
‫לא.‬
‫טוב.‬
‫היי.‬
‫לא.‬
‫ברק לא היכה בי.‬
‫אלוהים לא קיים.‬
‫אתה יכול לעבור.‬
‫כפי שאתם יודעים,‬ ‫ההפקה השנתית שלנו היא "אליזבת מתורינגיה".‬
‫היא חיה במאה ה-13 בגרמניה.‬
‫אל אף שאליזבת הגיעה משושלת מלכותית,‬ ‫היא עשתה כל שביכולתה‬
‫לעזור לעניים.‬
‫ואז מה קרה?‬
‫כן, גרטה?‬
‫היהודים העשירים והרעים‬ ‫לא אהבו את זה שהיא עזרה לאנשים.‬
‫יום אחד, כשהיא הגיעה עם סל הלחם שלה,‬ ‫היהודים העשירים והרעים עצרו אותה.‬
‫אני לא חושבת שהם היו יהודים.‬
‫אבל חוץ מזה, את צודקת.‬
‫ואז מה קרה‬
‫כשהם רצו לראות את תוכן הסל שלה?‬
‫ריגמור?‬
‫הם הפכו לוורדים.‬ ‫-אלוהים עשה נס.‬
‫כדי לעזור לאליזבת להחביא את הלחם,‬ ‫הוא הפך את הלחם לוורדים.‬
‫כן?‬
‫האחות האנה, יש לך דקה?‬ ‫-תרזה, תוכלי להחליף אותי, בבקשה?‬
‫כן, ריגמור?‬
‫איך לחם יכול להפוך לוורדים?‬
‫ובכן, זהו הנס.‬
‫יש מספר סיפורים‬
‫על פסלים של מריה הבתולה‬ ‫שפתאום קמים לחיים ומתחילים לבכות.‬
‫בצ'יוויטווקיה שבאיטליה,‬ ‫לפעמים היא בוכה דמעות דם.‬
‫ואומרים שיש מדונות אחרות‬ ‫שיכולות אפילו לדבר.‬
‫אבל איך?‬
‫כי אלוהים הוא כול-יכול.‬
‫תמיד?‬ ‫-כן.‬
‫אפילו כשהוא ישן?‬
‫אלוהים לעולם אינו ישן.‬
‫איך הוא נשאר ער?‬ ‫-ובכן, לפעמים…‬
‫לפעמים…‬
‫אבל לעיתים ממש נדירות…‬
‫משהו עלול להסיח את דעתו.‬
‫ואז האחות תרזה‬ ‫אמרה לנו להפיל את העפרונות שלנו.‬
‫אז עשינו את זה, כמובן.‬
‫ואז הם היו מונחים שם על הרצפה.‬
‫ואז נאלצנו להרים אותם.‬
‫ואז תרזה אמרה משהו על כך‬
‫שהשעות והדקות של אלוהים‬ ‫שונות לחלוטין משלנו.‬
‫רואים? זה לקח אולי שלוש שניות.‬
‫שלוש שניות שבהן לא הסתכלתם עליי‬ ‫כי הסתכלתם על העפרונות.‬
‫- אלוהים חי‬ ‫אלוהים ישן -‬
‫השעות של אלוהים,‬ ‫הדקות והשניות שונות לחלוטין משלנו.‬
‫אז בשביל אלוהים, יום אחד‬
‫יכול להרגיש כמו מאה שנה.‬
‫או שלאלוהים, שנייה יכולה להרגיש כמו שנה.‬
‫אז תסיטו מבט‬
‫לכמה שניות,‬
‫אז הוא לא שם.‬
‫אז אם אלוהים יפיל עיפרון,‬ ‫אז הוא יסיט את המבט.‬
‫אז הוא יעלם לשנתיים.‬
‫אוקיי. והאחות תרזה אמרה את כל זה?‬
‫אני רק חושבת שזה ממש ביש מזל,‬
‫יכול להיות שאלוהים מנמנם עכשיו.‬
‫בזמן שכולנו קיימים.‬
‫וזה יכול להימשך 100 שנה.‬
‫אם זו תנומה ארוכה, אז זה לזמן רב יותר.‬
‫תרזה!‬
‫היי, מה זה?‬
‫מה קרה שם?‬
‫עם השרירים הקטנים‬ ‫שאתה לא מזיז לעיתים קרובות?‬
‫זה היה חיוך?‬
‫אז אתה יודע איך לחייך?‬
‫- היא משוגעת -‬
‫כן, זה נכון.‬ ‫-מה כתוב?‬
‫אני?‬
‫אם מישהו משוגע, זה אתה!‬
‫אתה המשוגע בוודאות, בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אני נזירה מהוואי בשם הנרי.‬
‫אני מאוד מחבבת את האחיינית שלי, ריגמור.‬
‫היא מאוד נחמדה וחכמה.‬
‫וגם אימא ואבא שלה מאוד נחמדים,‬
‫כי הם אומרים שהמלחמה תיגמר בקרוב.‬
‫ומזל שכך, כי אלוהים יצא לקנות סיגריות.‬
‫זה גאוני. יפהפה. הדרן!‬ ‫-בראבו! הדרן!‬
‫אם אתם רוצים הדרן, אז תראו את זה.‬
‫הנרי, תעמוד בקצב.‬
‫היי, קוראים לי הנרי.‬
‫אני לא יכול לדבר,‬
‫אבל אם ריגמור ואני נקבל עוגיה לכל אחד,‬
‫זה יעבור.‬
‫לא. הגיע הזמן לישון, ילדים.‬
‫בראבו.‬ ‫-זה היה טוב.‬
‫אחות.‬
‫מה קרה?‬
‫נישקת אותי כי אני השטן?‬
‫כן.‬
‫אני לא רוצה להיות השטן יותר.‬
‫אחות!‬
‫תלמדי אותי להתפלל.‬
‫הנה.‬
‫שלום לך מרים, מלאת החסד, ה' עמך.‬ ‫ברוכה את…‬
‫תקרא את זה.‬
‫אני לא יודע לקרוא.‬
‫תחזור אחריי.‬
‫שלום לך מרים, מלאת החסד.‬ ‫-שלום לך מרים, מלאת החסד.‬
‫ה' עמך.‬ ‫-ה' עמך.‬
‫ברוכה את בנשים.‬ ‫-ברוכה את בנשים.‬
‫וברוך פרי בטנך, ישוע.‬
‫שוב.‬
‫שלום לך מרים, מלאת החסד, ה'…‬
‫אם רצית לנשק את השטן, זה צריך להיות כאן.‬
‫לא. לא, אי אפשר. לא כאן.‬
‫לא, תפסיק.‬
‫תפסיק!‬
‫לא, תפסיק.‬
‫הוא דיבר אלינו.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני מצטער, אני מנוול.‬
‫קוראים לי פרדריק.‬
‫תרזה.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫הנה הליווי שלנו.‬
‫זה פאקינג יפהפה.‬
‫תגיד להם להיזהר משחפים.‬
‫תיזהרו משחפים, בחורים.‬
‫אני לא יכולה.‬ ‫-כן, את כן.‬
‫אני לא מוכנה.‬
‫תפסיקי. תסיימי את ארוחת הבוקר. סוף פסוק.‬
‫אבל אני לא מרגישה טוב.‬ ‫-את בסדר גמור.‬
‫אני לא רעבה.‬ ‫-תהיי רעבה עוד רגע.‬
‫ברגע שתצאי. את לא יכולה‬ ‫ללכת לביה"ס על בטן ריקה.‬
‫אני לא אוהבת את זה.‬ ‫-זוכרת את הסיפור על המרק של קספר?‬
‫גם הוא לא הסכים לאכול. לא.‬
‫אחרי ארבעה ימים, הוא היה עור ועצמות.‬
‫לאחר חמישה ימים, קספר מת‬ ‫כי הוא לא הסכים לאכול את המרק.‬
‫מת.‬
‫סיימי את האוכל שלך!‬
‫טוב. לכי עם בטן ריקה.‬
‫לכי. הדייסה שלך תחכה לך כאן כשתחזרי.‬ ‫תאכלי אותה קרה.‬
‫חכו. חכו לי.‬
‫מה קרה?‬ ‫-כלום.‬
‫אלוהים!‬
‫איפה פרדריק?‬ ‫-לא ראיתי אותו כבר יומיים.‬
‫אני לא יודע מה ההילפספוליציי יעשו.‬
‫אבל זה נגמר.‬
‫בן שלי.‬
‫אתה אבוד, ברגע שנשתחרר מהכיבוש.‬
‫להתראות, בני.‬
‫זמן משוער למטרה?‬
‫שבע דקות בקירוב.‬
‫אופסי-דייזי.‬
‫"הללויה, הללויה‬
‫הללויה‬
‫הללויה"‬
‫ריגמור. מה לכל הרוחות את עושה?‬
‫אני הולכת עם הסל שלי.‬
‫כן, אבל רק תלכי קצת, תגידי שלום לאנשים.‬
‫ואז תצעדי קדימה ותדברי אל הקהל.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן. קדימה.‬
‫"הללויה‬
‫הללויה‬
‫הללויה"‬
‫ריגמור, למה את לא עוצרת?‬
‫חשבתי שאני אמורה ללכת‬ ‫להגיד שלום לסבתא שלי ביערות.‬
‫לא, את לא אמורה.‬ ‫אנחנו לא מציגים סיפור מהאגדות.‬
‫אם את אומרת.‬
‫התחלקו לשלוש קבוצות. קבוצה ראשונה, התפקדו.‬
‫אחת-שתיים.‬ ‫-קבוצה ראשונה שלישית.‬
‫אחת-חמש‬ ‫-אחת-שש.‬
‫אחת-שבע.‬ ‫-קבוצה שנייה, התפקדו.‬
‫שתיים-שתיים.‬ ‫-2-3.‬
‫חמש.‬ ‫-שתיים-שש.‬
‫שתיים-אחת, מתפקד.‬
‫שלוש-אחת.‬ ‫-שלוש-שתיים.‬
‫שלוש-שלוש.‬ ‫-שלוש-ארבע.‬
‫שלוש-חמש.‬ ‫-שלוש-שבע.‬
‫מעכשיו, דממת אלחוט.‬
‫"הללויה, הללויה, הללויה"‬
‫אני אליזבת היפה מתורינגיה.‬
‫יש רעב ומצוקה בעולם הזה.‬
‫ליבי שבור, אמונתי חלשה.‬
‫ילדים קטנים מתים ברעב.‬
‫הלילה, שמעתי קריאה, קול.‬
‫"אליזבת, המבשרת שלי.‬ ‫אני האל, וזו האמת."‬
‫מי זה?‬
‫תפתחי את הסל.‬
‫תודה.‬
‫תודה, בנות. זה היה מקסים.‬
‫אווה, את יכולה לבוא הנה בבקשה?‬
‫מה קרה לך? כואבת לך הבטן?‬
‫לא אכלת ארוחת בוקר?‬ ‫-לא.‬
‫אווה.‬
‫את לא יכולה לשרוד בלי לאכול ארוחת בוקר.‬
‫טוב, לכי לשירותים.‬
‫כן, גם אתה יכול ללכת.‬
‫מצאת את אלוהים?‬
‫או שאת מעדיפה חזיר מההילפספוליציי?‬
‫דיברתי עם מנהלת המנזר.‬
‫היום הוא יומך האחרון בבית הספר.‬
‫מה שעשית הוא תועבה.‬
‫נסה לטבול את הראש. אולי זה יבריא אותך.‬
‫זה האנטידוט.‬
‫קדימה. תנסה.‬
‫מה קרה שם מאחור?‬ ‫-הזנב שלנו! איבדנו את הזנב!‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, תתרומם.‬
‫קדימה.‬
‫למעלה! אלוהים!‬
‫עכשיו! תתרומם!‬
‫תתרומם!‬ ‫-קדימה.‬
‫תתרומם!‬
‫קדימה.‬ ‫-למעלה!‬
‫הצילו! מפתח!‬
‫תשחררו אותנו!‬
‫תן לי אותם.‬
‫תן לי אותם, לעזאזל! תשחרר.‬
‫תירגעו. תסתדרו בזוגות. בואו עכשיו. קדימה.‬
‫ברוגע ובשקט.‬ ‫-לא לרוץ, בנות. לאט לאט.‬
‫קדימה!‬
‫לך.‬
‫אנחנו מגיעים קצת עקום.‬ ‫אנחנו אמורים להיות 15 מעלות לימין.‬
‫אל תדאג. איתרתי את המטרה.‬
‫דלתות פצצה פתוחות.‬
‫ברוגע ובשקט.‬
‫לעזאזל! זאת לא המטרה. בטל!‬
‫מה עושים האחרים?‬ ‫-אלוהים!‬
‫תתרחקו מהמדרגות! תתרחקו!‬
‫תרזה!‬
‫-רדו למרתף. קדימה.‬
‫נפצעת באצבע, מתוקה?‬
‫הנה.‬
‫זה בסדר. היא תגדל בחזרה.‬
‫היא תגדל שוב בחזרה.‬
‫מה זה העשן הזה?‬
‫מה קורה שם?‬
‫אלה הבחורים שלנו? זה הגל השני?‬
‫הם מפציצים את המטרה הלא נכונה.‬ ‫-איפה הגל השלישי?‬
‫איפה הגל השלישי? הם כבר הגיעו?‬
‫איפה הגל השלישי? אני לא רואה אותם.‬
‫הם מגיעים מהמערב.‬
‫הם טסים אל המטרה הלא נכונה.‬
‫לעזאזל!‬
‫מה קורה?‬ ‫-הם מפציצים את בית הספר.‬
‫הם מפציצים את בית הספר הצרפתי.‬ ‫-הם מפציצים את בית הספר.‬
‫אמה!‬
‫תיכנסי פנימה. תחכי באולם.‬
‫מישהו ראה את אווה?‬
‫אווה?‬
‫תגידי לי, ראית את אווה?‬
‫היא יצאה? ראית אותה?‬ ‫-לא.‬
‫אמה, את צריכה להישאר כאן.‬ ‫-ריגמור.‬
‫תישארי כאן! אמה, תישארי! תקשיבי לי עכשיו!‬
‫אני אמצא אותה! בסדר? אני אמצא אותה.‬
‫אתה צריך למצוא אותה.‬ ‫-אני אמצא את שניהם.‬
‫אימא!‬
‫הלו?‬ ‫-אימא!‬
‫הלו!‬
‫-אימא!‬
‫עזרו לי! יש מישהו למטה! יש שם מישהו!‬
‫אימא!‬
‫הלו! יש פה מישהו?‬
‫הלו!‬
‫אימא!‬
‫אימא.‬
‫אלוהים.‬
‫הצילו.‬
‫הנה.‬
‫מצאנו מישהו!‬
‫אוקיי.‬
‫ריגמור?‬
‫גרטה?‬
‫גרטה וריגמור, אתן פה?‬
‫אתן פה?‬
‫אחות?‬
‫איפה את, ריגמור?‬
‫האחות תרזה?‬
‫כן. איפה את?‬ ‫-אני למטה.‬
‫כמה זמן נצטרך להישאר כאן?‬ ‫-אנחנו צריכות…‬
‫אנחנו צריכות רק לחכות קצת.‬ ‫ואז מישהו יבוא לקחת אותנו, אוקיי?‬
‫גרטה?‬
‫למה גרטה לא עונה?‬
‫קדימה. זוז. בוא!‬
‫לכו לחכות בתיאטרון.‬
‫היי! היי, אתה! כן, אתה. בוא הנה.‬
‫בוא הנה!‬
‫היי!‬
‫הלו!‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני צריך מישהו שיכתוב‬ ‫תיאורים של כל הבנות שאנו מצילים.‬
‫תן את התיאורים לאישה בתיאטרון‬
‫כדי שהיא תוכל להגיד להורים את מי הצלנו.‬
‫תוכל לעשות את זה?‬
‫מה עם זה? אתה יכול לכתוב על זה?‬
‫נהדר.‬
‫רואה את הילדה?‬
‫אתה רואה אותה? שיער בלונדיני,‬ ‫שמלה ירוקה, גרביים צהובות.‬
‫בת שמונה. תכתוב את זה.‬ ‫היא הולכת לבית חולים פרדריקסברג.‬
‫תכתוב גם את זה.‬
‫אם הן יכולות לדבר,‬ ‫תשאל מה שמן ותכתוב את זה.‬
‫ואז תמסור את הפתק. הבנת?‬
‫יפה מאוד, ילד. לך. קדימה!‬
‫היא בהכרה. תיקח ממנה את שמה.‬ ‫רוץ עם זה לתיאטרון.‬
‫קדימה, לעזאזל! אנחנו צריכים לזוז.‬ ‫-איך…‬
‫איך…‬
‫איך קוראים…‬
‫איך קוראים לך?‬
‫השם שלך? איך…‬
‫איך קוראים לך?‬
‫סיימת? נהדר. לך.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫מה? את צריכה לדבר…‬
‫את צריכה…‬
‫יותר חזק.‬ ‫-ייני.‬
‫בת כמה את?‬
‫שבע.‬
‫מה צבע השמלה שלך?‬ ‫-זהו.‬
‫תרים.‬
‫ריגמור?‬
‫כן.‬
‫את רואה משהו?‬
‫אני לא יכולה לראות כלום.‬
‫אבל אני מרגישה מים עולים עד הבטן שלי.‬
‫מים?‬
‫את שוכבת על הבטן?‬
‫ריגמור?‬
‫את שוכבת על הבטן?‬
‫כן. יש הרבה מים עכשיו.‬
‫הצילו!‬
‫אני נכנס.‬
‫למישהו יש פנס?‬
‫הנה.‬
‫אווה?‬
‫כולם, בואו הנה. כל ההורים…‬
‫מצאת אותה?‬ ‫-לא.‬
‫בואו אחריי לאולם.‬
‫אנחנו חייבים להישאר כאן?‬ ‫-כן.‬
‫מכאן. תיכנסו לאולם.‬
‫את יכולה בבקשה להגיד להורים…‬ ‫-כן.‬
‫…לאן לקחו אותם. תודה.‬
‫אם נישאר כאן, נקבל מסרים מבית הספר.‬
‫על הבנות שנמצאו.‬
‫לאן לוקחים אותן.‬
‫יש ילדה צעירה.‬
‫היא בת שבע.‬
‫לובשת שמלה אדומה.‬
‫היא נוסעת לבית חולים פרדריקסברג.‬
‫קוראים לה ייני.‬
‫ייני!‬
‫טוב מאוד, מתוק.‬
‫תמהר ותביא עוד מסרים, אוקיי?‬
‫עכשיו יש לנו את אגנט הקטנה, בת שמונה.‬
‫היא נלקחה לבית חולים פרדריקסברג.‬
‫שמלה אפורה וגרביים אדומות. שיער שחור.‬
‫ריגמור?‬
‫ריג…‬ ‫-בואו. בואו אחריי מכאן.‬
‫הצילו!‬
‫אנחנו באים!‬
‫אנחנו כאן!‬
‫אנחנו בדרך! אנחנו באים!‬
‫שמעת את זה, ריגמור?‬
‫שמעת את זה?‬
‫ריגמור?‬
‫את שם?‬
‫כן.‬
‫שמעת את זה? מישהו בא לקחת אותנו.‬
‫מישהו מגיע.‬
‫אנחנו באים!‬
‫ריגמור.‬
‫ריגמור!‬
‫המים. הם עולים.‬
‫המים עולים.‬
‫המים.‬
‫את עדיין מרגישה אותם מתחתייך?‬
‫הם מגיעים כמעט עד הפה שלי עכשיו.‬
‫את יכולה להרים את הראש? את יכולה?‬
‫אבל הפה שלי הכי למעלה שאפשר.‬
‫איך?‬
‫איך, ריגמור?‬
‫יש חתיכת ברזל שעוברת דרך הסנטר שלי,‬
‫ומרימה לי את הראש.‬
‫דרכו?‬
‫הצי…‬
‫הצילו!‬
‫אנחנו כאן למטה!‬
‫אנחנו כאן.‬ ‫-הלו!‬
‫אנחנו כאן. תעזור לנו. הצילו. אנחנו כאן.‬
‫המים עולים. הצילו!‬
‫הצילו. המים עולים!‬
‫לעזאזל.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫תקריאי.‬
‫תקריאי!‬
‫אתה יכול להקריא את זה? תקריא אתה.‬
‫אתה יכול לעזור לי להקריא, בבקשה?‬
‫שיער בלונדיני, בת שמונה.‬
‫גרביים צהובות…‬
‫שמלה…‬ ‫-בקול רם.‬
‫בלונדינית, בת שמונה,‬ ‫גרביים צהובות, שמלה כחולה.‬
‫נורה.‬
‫הנרי!‬
‫אלוהים!‬
‫אתה בסדר? כן?‬
‫ראית את ריגמור?‬
‫ראית אותה? כן?‬ ‫-לא.‬
‫אני צריך ללכת…‬ ‫-איפה היא?‬
‫הנרי!‬
‫האחות תרזה?‬
‫כן, ריגמור?‬
‫את חושבת שאלוהים הפיל את העיפרון?‬
‫כן, אני חושבת.‬
‫את חושבת שייקח להם עוד הרבה זמן?‬
‫אולי.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫ואז נלך לגן עדן?‬
‫כן.‬
‫כולנו נלך.‬
‫וישו מחכה לנו?‬
‫כן. הוא מחכה.‬
‫הוא בטוח מחכה.‬
‫כן. הוא מחכה.‬
‫המרתף מתמלא במים. הן טובעות!‬
‫הלו?‬
‫הילדות במרתף.‬
‫מה אמרת?‬ ‫-הן במרתף.‬
‫שם נמצא את רובן.‬ ‫-והמים?‬
‫מה עם המים?‬ ‫-מה איתם?‬
‫ינסן!‬
‫רסמוסן!‬
‫תביאו את המשאבות.‬
‫תביאו את כל המשאבות‬ ‫שתצליחו להשיג. עכשיו! לכו!‬
‫יש יותר מדי מים שעולים.‬ ‫-קדימה!‬
‫קדימה!‬ ‫-קדימה!‬
‫אנחנו באים.‬
‫הלו? איפה אתן?‬
‫הלו! אנחנו כאן.‬
‫אנחנו כאן למטה.‬
‫הבאתי צינור שישאב את המים.‬ ‫אני אנסה להעביר אותו אלייך!‬
‫ריגמור?‬
‫תקשיבי לי. אני מעבירה אלייך צינור.‬
‫הוא יישאב את המים.‬
‫את שומעת אותי, ריגמור?‬
‫זה ייקח מפה את המים.‬
‫ריגמור?‬
‫ריגמור!‬
‫ריגמור…‬
‫ריגמור.‬
‫ריג…‬
‫אנחנו כאלה טיפשים.‬
‫צעקתי עליה.‬
‫אמרתי שהיא תמות.‬
‫זה הדבר האחרון שאמרתי לה.‬
‫כי היא לא הסכימה לאכול את הדייסה שלה.‬
‫כי היא לא הסכימה לאכול.‬
‫אני צריכה אוויר.‬
‫אתה הילד עם הפתקים?‬
‫יש לך פתק על אווה?‬
‫אווה? היא בלונדינית.‬
‫מעיל חום, שמלה משובצת,‬ ‫גרביים צהובות וכפפות.‬
‫אבל אווה כבר לא פה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫למה היא כבר לא פה?‬
‫אני חושב שהיא הלכה הביתה.‬
‫- מבוגרים שנהרגו -‬
‫- נזירות קתוליות -‬
‫- מורות -‬
‫- ילדים שנהרגו -‬
‫תרגום כתוביות: הלה קייזר-נילסן ושלומית בכר‬