Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pokud jsi se mnou někdy malovala,
asi víš, že rád dělám velký stromy.
- O jak velkých mluvíme? - Obrovitých.
Naprosto obrovité stromy s listy a nádhernými větvemi.
Bob Ross mi připadá moc sexy.
NETFLIX UVÁDÍ
Ty vlasy, máminy džíny. To se mi líbí.
- No vážně. - Panebože.
Úplně jsem ti zapomněl říct, že jsem se díval, jak Katie spí.
Přesunul jsem se do budoucnosti
a viděl jsem, kým se stane nebo co já vím.
A bylo to neuvěřitelný. Bude z ní podiatristka.
Naše dítě bude podiatr?
V Clevelandu. Povede se jí dobře. Bude třetí ve firmě.
Bude jezdit Lexusem. Čtyři roky starým, ale dobrým.
Vždycky jsem si myslela, že bude třeba řeznice.
- Řeznice? - Řeznice.
Veganská řeznice.
Takže by vzala mrkev a nasekala z ní roštěnky
nebo by dělala kotlety, který ale budou z květáku.
Myslíš, že bysme tam měli dát ptáka?
- Ptáci jsou ošidní. - Musíš k nim přistupovat jemně.
Ahoj.
- Podívejme, kdo se probudil. - Vyspinkala ses hezky, Katie?
- Ano? - Chceš si prohlédnout svoji zeď?
- Ta-dá! - Dost dobrý.
Pozná, že nejsem malířka. Je chytrá.
Mámina malá řeznice.
- Kdo je tátova podiatristka? - Nebo mámina malá řeznice.
Jo, jsi to ty.
Je to tak.
Jsi fakt něco.
Věřil bys, že býval terapeut? Ani neumí mluvit se zvířaty.
A teď musí mluvit se zvířaty i majiteli.
Je to tak frustrující.
Já to udělám.
ŠETŘETE KAŽDÝ DEN!
Lilly do zeleniny.
Lilly, oddělení zeleniny.
SNĚHOVÉ KULIČKY
Trochu doleva.
Dost. Víš co?
- Doleva. - Z mé strany?
Jo, z tvé strany. Dobrý.
Teď to posuň, celé to posuň.
Sem. Ještě trochu.
To je moc.
Dobře, hotovo.
Neměli bychom teď dělat inventuru?
Víš co?
- Tady. - Dej mi dva.
Tady jsou.
Lilly.
Můžu jet do Superstoru a koupit dva tyhle za čtyři babky.
Lilly?
- Paní Oberhofferová. - Ty ti zkazí zuby.
Jenom když je jíte po tuctech.
- Běž dělat inventuru. - Dobře.
Jak se vede, drahoušku?
Všechno je dobré.
Jak je na tom Jack?
Je na tom skvěle. Jo. Já…
Díky za optání. Řeknu mu, že ho pozdravujete.
Mluvila jsem s farářem.
A chtěli bychom, aby tě navštívil a promluvil si s tebou.
Nedokážu si představit, čím sis prošla.
Lilly do oddělení mraženého zboží.
Lilly, mražené zboží.
Pozdravujte ode mě faráře.
Budu upřímný, Lilly.
Lidé si všímají, že se chováš tak nějak divně.
Jak „divně“?
Víš,
ohledně té věci, všeho, co se děje. Jsi roztržitá.
Nejsem roztržitá.
Ježíšku na křížku!
Co to sakra má být? Selfie se žvýkačkou?
Všichni jsou roztržití.
- Nikdo nepracuje. - Dobře.
Víš, že dneska musím jít na to setkání do Rosewoodu.
- Takže můžeme vybrat… - Zase?
No, je to…
každé úterý. Bude to aspoň jednou týdně.
- Takže… - Vidíš?
O tom právě mluvím. Jsi moje pravá ruka, Lilly.
Ale jsi duchem někde jinde.
K čemu je skvělý centr bez křídla?
- Kdo mu přihraje? - Já se na fotbal moc nedívám, takže…
Takže…
víc se soustřeď.
Dobře.
Sherri, už žádná selfie.
Ať se žvýkačkou, nebo bez ní. Dobře?
Už jsme o tom mluvili.
Propánajána, vy jste Lilly.
Jo, tak se jmenuju.
- Dostává je, že ano? - Jo.
Každý týden. Pustím vás.
Dobrý den.
Ahoj. Je skvělé vás dnes večer vidět.
- Ahoj. - Jak se máš?
- Ahoj, zlato. - Mám se skvěle.
Jo?
- Jo. - Vypadáš dobře.
Dobře, všichni. Posadíme se. Myslím, že minule jsme skončili povídáním
o emocionálních spouštěčích.
Má k tomu někdo nějaké nápady nebo otázky?
Ne?
Dobře. Takže jako vždycky…
Znáš mě. Neodolám tlaku ostatních.
Jo, ale ty to nesnášíš.
Mají všechny možné příchutě.
Takže dnes bych chtěla mluvit o důvěře.
Lilly, začneme s vámi a Jackem.
Dobře, jasně.
Některé rodiny si těžko zvykají poté,
co byly po delší dobu od sebe.
Když vidí, jak teď bude všechno jinak.
Myslím, že to pro nás nebude problém.
Chápu, že pro někoho by to byl problém, ale…
No,
změny jsou děsivé, ale nemusí to být špatná věc.
Děsivé? My nejsme…
Nejsme vyděšení. Že ne? Chci říct, že…
Je v pohodě.
Samozřejmě. Ty jsi taky v pohodě.
Je to tak, Jacku?
Pojďme dál, ano? Musí se dostat na spoustu lidí.
Jde jen o to, že jsme…
o tom vlastně nemluvili, ale já…
- Nemluvili. Chci říct… - Hele, jestli chceš, promluvíme si o tom.
Skvěle. To bychom měli. Promluvit si o tom.
Mluvme o něčem jiném než o vapování.
Co bude příští týden? Pervitin?
- Vážně? - To bylo nevhodné.
To bylo nevhodné, Lilly.
To byl vtip. Nemyslela jsem to tak.
To je jedno. Ona proti mně obrátila mého jediného syna.
- Co tohle? - Matko, víš, že jsem…
- Nejsem tvá matka! - Co mluvit o něčem jiném?
Viděla jsem ji v televizi s tím doktorem Philem.
- Velmo. - Chtěla mi podvázat vejcovody.
- Uklidni se. - Matko.
- Nejsem tvoje matka! - Velmo.
- Velmo, posaďte se. - Nemluv na mě!
Proč mi pořád říkáte, abych se uklidnila? Jsem klidná!
Lilly.
Lilly!
Máte chvilku?
- Jo. - To se moc nepovedlo.
Já nevím. Myslím, že Velma udělala velký pokrok.
To si zasloužím.
Není to skvělá vizitka psychiatrické péče.
Jak si vede?
Vážně.
Bude to chvíli trvat, Lilly. Hodně si prožil.
No, vypadá to tak.
A co vy? Vracíte se k běžné rutině?
Udělala jste něco s věcmi Katie?
- Proč? - Takové emoční spouštěče jsou těžké.
Chcete říct, že se jich mám zbavit?
Já nevím.
Jak byste se cítila?
Myslím, že už se připozdívá a měla bych jet.
Lilly, když sem chodíte, máte z toho něco pro sebe?
Ano, ale soustřeďme se na Jacka.
To děláme. Ale chodíte k někomu vy?
Pořád k někomu chodím. Právě teď jsem přišla k vám.
Dobře, Lily.
Musíte na sobě taky pracovat.
Dobře. Tak super.
Pracovala jsem s člověkem, který bydlí kousek od vás.
Je to terapeut.
Možná byste mu mohla zavolat.
Larry Fine?
Ze Tří moulů?
Je dobrý, Lilly.
S ním si můžete popovídat.
Jasně, Regino.
Měla byste k někomu zajít dřív, než budete muset.
Jo. Příští týden zajdu za vámi.
Dobrý den, Jacku.
Děkuju.
Od Lilly.
Je důsledná.
To je špatně?
Děkuju.
Prosím.
No tak!
Mrňousi, dávej pozor, kam letíš.
Kurva.
Ten hajzl.
Jak spíte?
Skvěle. Děkuji.
- Jíte bez problémů? - No jo.
Ano. Jídlo tady je prostě vynikající.
Nevím, jestli psychiatrickým léčebnám dávají michelinské hvězdy,
ale kdyby dávali…
A léky.
Jak zabírají?
To opravdu nevím.
- Co myslíte vy? - Nejde o to, co si myslím.
No…
Přišla za vámi manželka?
Manželka?
Přišla za vámi?
Víte, chtěl jsem se vlastně zeptat.
Musí to být tak často?
Ty návštěvy.
Chci říct, mám prostě špatný pocit z toho, že sem musí každý týden jezdit.
Míváte sny o dceři?
O dceři?
Ne.
Promiňte, paní.
Za kolik je postýlka?
Máte plány s tím křeslem?
Ani ne.
KLINIKA NEJLEPŠÍ KAMARÁDI
Zlatá rybka? To teda.
Ne, myslím, že až budou hotoví, tak…
Upřímnou soustrast.
Tak jo. Na shledanou.
- Přejete si? - Ne.
- Myslím, že jsem se spletla. - Jdete za doktorem Larrym?
- Je to Larry Fine? - Říkáme mu prostě doktor Larry.
Lilly Maynardová?
Ano. To jsem…
- No tak. Páni! - Helen.
Helen, prosím.
Nic s tím nenadělám. Proč myslíte, že tu jsem?
Omlouvám se.
Jak se jmenuje váš mazlíček?
O to právě jde. Nemám žádného mazlíčka.
- Nemáte mazlíčka? - Ne.
Doktore Larry,
Lilly je objednaná, ale nemá mazlíčka.
To je novinka.
Páni. Hej! Kámo, já jsem vdaná.
To mi dělá 24 hodin denně.
- Šmikněte mu kulky. - Říká se vykastrovat.
Nikomu nepotřebuje nic ošmikat, předpokládám.
Já jsem v pohodě.
Máte nějaký dotaz ohledně zvířete nebo tak?
Ne, to ne.
Doporučila mi vás jedna holka.
Holka?
Regina Millerová?
- Ještě pořád pracuje pro stát? - Je v Nových horizontech.
No, už jsem vás připravila o dost času, takže děkuju.
Ne. Co kdybyste šla dozadu?
Pojďte dozadu. On taky.
Vy ne.
Sednout.
Lehnout.
Zůstaňte.
- Pojďte. - Jo.
Mám tu být?
Jemu to nevadí. Nechápu, proč to Regina udělala.
V oboru duševního zdraví už nedělám. Skončil jsem před 10 lety.
A jste veterinář?
Není to trochu divné?
Vysvětlení je vážně jednoduché,
ale divné bude stačit.
Co jste dělala v Nových horizontech?
Já nic. Tedy ano,
ale kvůli manželovi, ten tam je.
- Zlepšuje se? - Snad ano.
- Prý je v pohodě. - To je dobře.
- A co vy? - Já? Jsem taky v pohodě.
- Poslala vás sem, protože jste v pohodě. - Můj nápad to nebyl.
- Ale jste tady. - Jo.
Já…
Víte, ona říkala, že by mu mohlo trochu pomoct,
když udělám nějakou práci, takže…
Taky jsem vyměnila nějaký svůj nábytek,
většinu svého nábytku, za koženkové křeslo.
Ne všechen, ale…
Moje dcera, naše děťátko zemřelo.
Je to něco přes rok, takže…
Prý syndrom náhlého úmrtí kojence.
To je hrozné.
Můj manžel Jack to moc nezvládl.
A vy ano?
Ne. Já…
Ne.
To je dobrá otázka.
Dobře, tak…
Já už tohle prostě nedělám.
Bez urážky, ale to je docela vidět.
Možná vám Regina najde někoho jiného.
Jo.
Tak jo.
Když nastane problém se zvířetem, přijďte.
Děkuju.
Triggere, vydrž, kámo. Lepší už to nebude.
Sarah, to je moc dobré, ale… Dobře, nedělejte…
Klid. Hezky jemně. Nemusíte to ubít k smrti, drahoušku.
Páni, Velmo, to je… Co to je?
To je emoji.
- To hovínko. - Vypadá to přesně.
- Kdy ho můžu dát do trouby? - Brzy, zlato. Velmi brzy.
Jacku, to je nádherné.
Tam vzadu za regálem mám pár lepších nástrojů.
Dobrá práce. Tentokrát je to rovnější.
Pokračujte.
Našel jste ty nástroje.
Jo.
Odkud to je?
To je jen harampádí z doby, kdy tu byla škola.
- Co se s ní stalo? - Se školou?
Nebylo dost dětí.
Pojďte, dokončíme tu vaši vázu.
Je hotová.
Běž pryč! Vypadni odsud!
Běž! Tohle je moje zahrada!
A už se nevracej!
Ahoj, Lily.
- S kým to mluvíš? - S tebou, Chucku.
Ne. Omlouvám se. Chucku, dělala jsem si…
Není to na šití.
- Kdy jste měla tetanovku? - Je to nutné?
Jen pro jistotu.
Ten pták ve vás viděl hrozbu.
No, tak teď už jsem.
Je období hnízdění, chápete?
Vejce, mláďata a tak.
- Asi byste teď neměla chodit na zahradu. - Je sakra moje.
Jste pořád tak naštvaná?
Mám jít na policii?
Říkal jste, že mám přijít, když bude problém se zvířaty.
Znáte třetí fázi procesu truchlení?
- Nejspíš následuje po druhé fází? - Ne nutně.
Ale obecně ano.
Je to „vyjednávání a vztek“.
Nikdo s vámi o tom nemluvil?
Ne. Co přijde potom?
Deprese.
Skvělý. Už se nemůžu dočkat.
Možná nebudete čekat dlouho.
Takže jste hotová.
Díky.
- Omlouvám se, že jsem obtěžovala. - Vůbec ne.
Asi zkusím najít nějakého lidského doktora.
Tak jo.
Promiňte.
Jak ten pták vypadal?
Já nevím. Tmavý, měl křídla.
Tím se to zužuje.
Proč?
Víte, pokud byste si chtěla
o tom promluvit.
Možná o tom ptákovi?
Jo, o tom ptákovi.
Tak jo.
Jo.
Dobře, tak…
na shledanou.
Jo.
Zatím se tomu svému novému sousedovi vyhýbejte.
Jo, nový soused. To je dobrý.
Tenhle nechcete.
Plíseň.
Ne, nechci plesnivé papriky.
Kdo by chtěl?
Máte něco, co by zaplašilo ptáky?
- Odpuzovač ptáků? - Jo.
- Odpryčovač ptáků. - To je vtipné.
Mám ráda dobré vtipy.
Co říkáte na bodáky?
Ne, nepotřebuju z nich dělat kebab.
Už to mám.
Něco jako
asijský plážový míč.
Jo. Jeden mám u bazénu. Žádní ptáci tam nechodí.
Ani žádní lidé.
Víte co? Už to mám.
Mám jít za vámi?
Propána…
Vyděsí k smrti i ptáky.
Vezmu si to.
Co ty na to, ty malej sráči?
Když žena zemřela, myslel jsem, že nemůžu žít dál. Nevěděl jsem jak.
A upřímně řečeno, pořád to nevím,
ale žiju dál.
Každé ráno prosím o sílu a odvahu, abych šel dál
a byl tu pro ostatní.
Amen. Víte, otče, můžu vám říct, že jste pro mě hodně udělal.
Haló?
Nebudeš věřit, na co se dívám.
Na jeden z těch náboženských pořadů, Vyšší moc.
Je to jak podnik veřejných služeb.
Nebo obchod s trávou.
Pořád tomu děcka říkají tráva? Mám pocit,
že pro to mají nějaký víc cool výraz
nebo emoji. No, určitě mají emoji, ne?
Mají je na všechno.
Představ si, zase dělám na zahradě.
Našla jsem konev, kterou jsi namaloval s Katie.
Byla pohřbená ve křoví.
Málem jsem ji přejela sekačkou.
…a dělají život trpký pevným svázáním
se službou na bojišti,
kde je nutí sloužit
s vervou.
- Vodu? - Není třeba, díky.
Dobře. Na shledanou.
Tak zatím.
To je on, strážníku.
Vlhovec velkoocasý.
No, je trochu daleko od mokřadů Okeechobee na Floridě.
Možná zabloudil.
Se svými pacienty asi moc často nemluvíte.
Protože jsou zvířata? Ne, povídáme si.
Je to většinou jednostranné, ale mně to nevadí.
Jak se má Jack?
Dobře. Asi. Zítra za ním musím jet.
Musíte?
No, je úterý. Úterní večery jsou rodinné.
Takže tam musím jet, protože je rodinný večer.
- Vy nechcete? - Ale jo. Je to můj manžel.
Každý týden odcházím dřív z práce, abych tam byla včas.
Ale myslím, že bych se zbláznila,
kdybych na tom místě byla zavřená nonstop,
ale jemu to asi nevadí.
Hospitalizace byl Jackův nápad?
Tak nějak.
Tak nějak?
- Takhle to funguje? - Co takhle funguje?
- Tohle. - Jo, vy myslíte…
Ne. To bych prostě řekl:
„Lituji, čas vypršel. Tady je prášek.“
Jen si prostě povídáme.
Někdy lidi odháníme, jen abychom zjistili, jestli se vrátí.
Jo?
Možná to tentokrát bude lepší.
Myslíte?
Možná.
Určitě to nebyla sojka?
Jednou jsem sešíval kočku, která se poprala se sojkou.
Je to velmi agresivní pták.
Nemyslím, že to byla sojka. Co je tohle?
- To je jestřáb. - Ne, ten to nebyl.
Vím, co je jestřáb.
Bývali dinosauři.
Ptáci. Nejspíš to víte, protože jste veterinář.
Věděl jsem to už předtím.
Co to máš na hlavě?
Jeden pták si myslí, že jsem hrozba.
Ty ho ohrožuješ?
Ne.
Jen si hledím svého na zahradě.
Je mi jedno, kdo to je. Je vidět, že nevaří. Je tak hubená.
Máme nové křeslo.
Co bylo s tím starým?
Nic. Jen jsem myslela, že potřebujeme změnu.
To si snad děláš srandu.
Běž.
Padej z mojí sovy.
To je špaček.
Vidíte ty bílé skvrny, co vypadají jako hvězdy?
Je velmi teritoriální.
Toho jen tak nezaplašíte. Je na to moc chytrý.
- Chytrý? - Jsou geniální.
Umí skvěle napodobovat.
Mozart ho měl jako mazlíčka.
A v jeho sešitu našli melodii z jednoho z koncertů, které napsal,
a vedle ní melodii, jak ji zazpíval ten pták,
úplně stejnou kromě jednoho nebo dvou půltónů.
Jo. Byl zoufalý žalem, když ten pták umřel.
Dokonce mu uspořádal pohřeb.
To je nápad.
Dva týdny předtím
Mozart nepřišel na pohřeb vlastního otce.
Jeho otec byl asi kretén.
Vy máte ten problém s ptákem?
Ano, to jsem já.
Jo, tady jsou pasti.
Tohle je spíš na kojota.
Tuhle vám nemůžu prodat. Máte licenci?
Ne.
Můžu vám ji pronajmout,
když mi ji hned vrátíte.
Je to na malého ptáčka.
Můžete ho chytit do tohohle.
Ale vypusťte ho radši v Mexiku, jinak najde cestu zpátky.
Nechci, aby se vrátil.
Tak to je jen jeden způsob.
Sanace.
- Myslíte… - Likvidace.
Jako…
ho zabít?
To slovo neradi používáme. Je to nehumánní.
Jo. Dobře, to je…
To chápu. Ale myslel jste to tak, že jo?
Na téhle planetě je 400 miliard ptáků, madam.
- To se zdá být příšerně moc. - Ale není.
- Zdá se to velmi moc. - Ne.
Je to moje práce.
Řeknu vám tohle.
Minulý měsíc přišla paní.
Měla skleněné oko. Napadl ji pták.
- Panebože. - Myslím, že to byl vrabec.
- To myslíte vážně? - Velmi agresivní.
Neucítí nic.
Je to vážně 400 miliard?
Je to mor.
KOMERČNÍ – ŠKŮDCE-ZMIZ
Co když to najde mýval?
Nebo roztomilé medvíďátko.
Nebo mládě koaly.
Je to ptačí krmítko. Je malinkaté. Nic se do něj nedostane.
A víš, že v Severní Americe koaly nejsou, viď?
No jo. To je pravda.
Jednou jsem viděl vyšplhat na krmítko vačici,
strašně vyhublou.
Bylo ohnutý jako palma v tropický bouři.
Dobře. To se tady nestane.
Nejspíš ne, jo.
Ale mohlo by. Zvířata udělají pro svačinku cokoli. A voda s cukrem…
- Zkusilas vodu s cukrem? - Ne, Dickey.
Nezkoušela jsem cukrovou vodu pro kolibříky.
Je fakt sladká.
Každý zvíře by pro ni udělalo cokoli.
Není to cukrová voda. Jenom semínka.
Jasně. Semínka.
Smíchaný s jedem.
Sakra. Teď musím jít domů a sundat to.
V pět ti píchnu odchod.
Mrzí mě to.
Tohle sis nezasloužila.
- A jak spíte? - Fajn.
- Jíte dobře? - Fajn. Jo.
- Cítíte se v depresi? - Nemusíme to procházet.
Nemusíme…
Jste připraven odejít?
Věřte mi,
udělal bych to, kdybych mohl.
I kdybych měl předstírat.
Ale to jsem zkoušel. Už jsem to zkoušel.
A skončil jsem tady. Takže co mám…
jako dělat? Mám se vrátit do práce?
Víte, čím se živím? Víte, co mám za práci?
Ano. Jste učitel.
Učím výtvarku na základní škole.
Takže…
Takže se budu na ty děti dívat každý den.
Jen si to zkuste.
A co vaše žena? Určitě by vás chtěla mít doma.
Před pár lety…
jsem začal hrát ligu frisbee.
Já nevím.
A Lilly, moje žena,
se cítila opomíjená,
takže trvala na tom, že bude naše jediná roztleskávačka.
Aby bylo jasno, v lize frisbee nejsou roztleskávačky.
Vlastně ani diváci.
Ale ona tam se svými střapci byla.
Dělal jsem, že jsem nadšený sportovec.
Pořídila mi studentskou sportovní bundu.
A my jsme…
Bylo to tak hloupý.
Nevím, jak se tam vrátit.
Nemůžu být tím,
kým jsem pro ni byl.
Tak jaký máte plán?
Jen potřebuju chvilku, abych zjistil, co bude dál.
Takže, pokud byste prostě mohl…
zapsat to, co potřebujete zapsat.
Můžeme…
to tak udělat? Jenom…
Je to v pořádku?
Můžu tady zůstat?
Myslím, že to bude teď to nejlepší.
Kde jsi? Kam jsi šel?
Jo. Tohle jsi nečekal, co?
Podívej, můžeme prostě
tak nějak vyčistit vzduch, aby bylo jasno, že jsem…
Já vím, co si myslíš. Že jsem ji zabila…
Že jsem toho ptáka sanovala, ale…
Já jsem ho… Zapomeň na to. To je stejně jedno.
Utratila jsem ho. Víš, že je to tak.
Nebylo to správné. Bylo to…
špatné.
A neměla jsem to dělat.
Teď jsem v dost velkých sračkách, pokud jsi to nepoznal.
Protože všichni jdou dál, žijí svoje životy, jako by se nic nestalo.
A já říkám: „Dost“. Protože chci na chvíli vypnout.
Chci říct, že je to…
dost divný, že s tebou mluvím.
A ty mě dokonce
posloucháš.
A jsi pryč.
No, dobrý sezení.
To je moje spoluúčast.
Něco ti řeknu, dítě.
Zapískej tohle, mrcho!
Něco ti řeknu, milé dítě.
To ranní slunce
tě přišlo pozdravit.
Vykukuje za rohem, aby tě mohlo spatřit.
Svítí na všechny tvoje potíže.
Něco ti řeknu, dítě.
Něco ti řeknu, milé dítě.
Protože tenhle svět nebyl stvořen ke snění.
Tenhle svět nebyl stvořen pro tebe.
Tenhle svět byl stvořen k věření
ve všechno, co tě vede.
A teď, milé dítě…
Tumáte.
Na té kožence se dělají skvrny.
Jo. Díky.
Jak jste mě našla?
Jediný „MVDr. L. Fine“ v seznamu.
- Super jméno pro rappera, kdyby… - Já nerapuju.
Měla jsem chuť se trochu projít.
V dešti?
Jak to šlo minulý týden?
Skvěle. Náramně.
To je dobře. Díky za návštěvu. Je pozdě. Jdu si lehnout.
Nevím, co chcete, abych řekla.
Tohle všechno,
to není o Katie.
Budete o ní mluvit, chápete.
Je to o Jackovi a o vás. O Jackovi a o vás.
Jak začnete znovu? Jaké teď bude vaše manželství?
Proč byl Jack hospitalizován?
On…
On byl…
Špatně spal.
Chtěl prostě usnout
a už se neprobudit.
Jako Katie.
Asi jste se zlobila.
Nezlobila jsem se.
Měl depresi.
Měl k tomu dobrý důvod.
To vy také a nesnažila jste se ukončit svůj život
a nechat tady svého manžela.
Samotného.
Dáváte to za vinu sobě.
Kdo říká, že je to něčí vina?
- Já. - To je na hovno, Larry.
Ne proto, že je to dobré nebo špatné, ale protože to tak děláme.
Nedokážeme vystát představu, že se taková tragédie stane bezdůvodně.
Takže… A emoce si musí najít cestu ven a vždycky to udělají.
Takže nakopeme kočku nebo nakopneme psa
nebo otrávíme ptáka.
Nejhorší ze všeho je,
že útočíme na sebe.
Ví Jack, jak se cítíte?
Koupelna je dole v chodbě nalevo.
Mluvte s ním, Lilly.
Pojď.
Jseš rád, že jsi tady?
Jestli jsem rád?
Víš, pomáhá ti to?
Jo.
Asi jo.
Můžeme zase jít k jezeru,
až se vrátíš domů. Na Den nezávislosti.
- Jasně. Jo. - To je zábava, ne?
Jo, bude to jako dřív, jako by se nic nestalo.
To jsem neřekla.
Ne, já vím.
Ale proto jsem tady, ne?
Mám zase být svým starým dobrým já,
abychom mohli žít dál.
- Bude to jen chvíli trvat. - Ne, prosím.
Vážně si myslíš,
že čas tohle všechno spraví? Že budeme v pořádku?
To neříkám. Jen říkám, že takhle nemůžeme zůstat.
- Tohle není dobré. - Já vím.
Ale už nevím, jak do toho zapadám.
Nevím, jak do toho zapadáme my,
jak to všechno funguje.
Já… Nejsem jako ty, Lilly.
Nejsi jako já?
Já to dítě v sobě devět měsíců nosila.
Takže proč jsi tady?
Proč jsem tehdy zaspal?
- Tohle nedělej. - Mohl jsem ji probudit.
Mohl jsem něco udělat.
Ale zaspal jsem.
Každé ráno, když se probudím, jako první slyším, jak naše dítě pláče.
A v tom krátkém okamžiku
si představuju, že jsem se právě probudil.
Jako vždycky.
Ta vzácná chvíle utrpení
je vrcholem mýho dne.
Takže mi prosím neříkej nic o čase,
protože toho mám spoustu, Lilly.
A nesnáším ho. Nikdy nekončí.
- Zlato, prosím. - Kéž bych věděl, jak to zastavit.
Kéž by. Ale nevím to.
Vyhodila jsem její věci.
Nevěděla jsem, co mám dělat.
Jen jsem zírala na její zavřené dveře.
Vyhodila jsem všechny její věci.
Už jsem nemohla.
- Chtěla jsem… - Měla bys jít.
- Myslím. Ne, já myslím… - Promiň.
Nevím, proč jsem to udělala.
Měla jsem se tě zeptat.
Jacku?
Jacku!
Tys mi udělal oběd?
Koho tu máme?
SNĚHOVÉ KULIČKY
- Cože? - Máma mi je přidávala k obědu.
Kuličky, protože jsi můj milovaný celičký.
- To je dobrý. Možná ke mně. - Zase to dělá.
Chudinka. Není jí dobře.
Já nevím. Možná je to ve špatné uličce.
Lilly.
Nepustili mě. Myslela jsem, že se něco děje. Je v pořádku?
Neposadíte se?
- Je OK? - Jo.
Je v pořádku. Fajn. Jde jen o to, že…
- Co se posadit? - Nechci. Chci mluvit s Jackem.
Vlastně nechce mít nějakou dobu žádné návštěvy.
Nejsem návštěva. Jsem jeho žena.
Je běžné, že pacient chce trochu prostoru.
Prostoru? Jedu hodinu sem a hodinu zpátky.
- Takový prostor má. - Právně na to má nárok.
- Právně na to seru. - Lilly, prosím, posaďte se.
Fajn! Proboha! A je to! Všechno je lepší, když teď sedíme.
- Vyhledala jste toho mého kolegu? - Ano.
Mohla jste zmínit, že léčí i pudly.
Nikdy by vám to neřekl,
ale Larry měl vést kliniku v nemocnici.
Ale nevede ji, že?
Takže se vzdává jako všichni ostatní.
Kdy myslíte, že budu moct vidět Jacka?
Já nevím.
To záleží na Jackovi.
Víte co?
Tady. Dej mu to.
Jedu sem hodinu. To dělám.
Kvůli nám.
A ty mě nechceš vidět.
Myslíš, že mě baví jet hodinu sem a zpátky?
Chápu to.
Chceš svůj prostor.
Chceš prostor? Dám ti prostor. Dám ti hodinový prostor v obou směrech.
Nikdy jsi nepřemejšlel o tom, co dělám, že ne?
Ani jednou!
Ani jednou jedinkrát!
Já se taky cejtím na hovno, Jacku!
Ty mě nechceš vidět? Já nechci vidět tebe!
Já tě taky nechci vidět!
Napadlo tě aspoň jednou, že tě nechci vidět?
Najdi si jinou návštěvu!
Jacku?
Jacku.
Panebože.
Neslyším tu kočku.
Cože? Je to šelest? Slyšíte šelest?
Slyším nářek dospělého muže.
- Dobře, je to takhle. - Co?
Dávejte mu jeho léky. Dvakrát denně, se žrádlem.
A už žádné jídlo z motorestu. Jen suché žrádlo.
- Dobře? - Dobře, chápu.
- Vážně. - Fajn. Řeknu mu to.
Hej, slyšíš to?
Hej, už žádný nachos.
Už žádnej kukuřičnej chleba.
Žádný párky v těstíčku. A žádný čipsy.
Nekoukej na mě tak. Proč se koukáš na mě?
- Vážně tu není tvoje máma? - Vyzvedne mě pozdějc.
Jo, tak na ni počkáme, jo?
Vím, co řeknete. Je pořád unavená.
Brácha říká, že je taky hubená.
Je to…
Má velké bolesti a kvalita jejího života je…
Mluvím o kvalitě jejího života. Mluvím o kvalitě života
s desetiletým klukem. Neříkala Howieho máma…
Říkala jsem to. Podepsala to. Vrátí se později.
- Dobře? - Není to její vina.
Tyhle věci jí moc nejdou.
Určitě jí nic nepomůže?
Vím to jistě.
To nic.
Nemůžete se tu vždycky jen tak objevit.
Potřebuju laskavost, Larry.
Nechce mě vidět, nemůžu s ním mluvit.
- Na to má právo. - To mi řekli.
Napadlo mě, že byste mohl Regině zavolat nebo tak.
- To nejde. - Ale víte, co by šlo.
Určitě ještě máte nějaké renomé, ne?
- Teď není nejlepší doba. - No nekecejte, Larry.
Můj vlastní manžel mě vyškrtl ze seznamu hostů v psychiatrické léčebně.
Udělejte tohle.
Promluvte si s Fawn a objednejte se.
Domluvit schůzku?
Nemáte mi pomáhat? Není to právě tohle?
Neterapeutická terapie,
předstírání terapie nebo tak? Není to to, co děláme?
- Jsem na tomhle ostrově úplně sama? - Já už nejsem terapeut.
A rozhodně nejsem váš terapeut.
To máte pravdu.
Protože jste na hovno.
Možná proto jste skončil.
Protože v čem je tohle
o tolik lepší, co?
Protože kočky neodmlouvají?
Ne, to ne. Ale objednávají se.
Co po mně chcete?
Chcete nějakou odpověď?
- Mám říct, že všechno bude v pořádku? - Jo.
Jo, Larry.
Odpovědi jsou dobré. Lidi chtějí odpovědi.
Já nemám odpovědi.
Nikdy jsem neměl. Jenom jsem mluvil.
A když jsem na to přišel, skončil jsem a přestal předstírat.
Myslíte, že dokážete Jacka spravit? Že to je to řešení?
Co mám dělat?
Mám to skončit?
Jako on?
Nebo jako vy?
Skončit je aspoň aktivní volba.
Co takhle skončit?
Omlouvám se. Neměl jsem začínat. Je to má chyba.
Dohodněme se, že už tohle nebudeme dělat, dobře?
Jasně, Larry.
Ty parchante!
Dobře, ty sráči. Teď přichází bolest.
Ach bože.
Ahoj, Lilly.
Ahoj, Jacku.
Být tam pro ostatní je přesně ta odpověď, kterou jsem hledal.
Dnes jste někomu pomohla.
Řeknu vám, otče,
že když jste mi pomohl, změnil jste mi život.
Když jsem objevila slovo Boží, byla jsem…
ztracená. Byla jsem zlomená.
Závislá.
Spala jsem s každým.
Nejsem na to pyšná.
Připomíná mi to List Efezským 6:7.
„S boží vůlí slouží, jako by sloužili Pánu, ne lidem.“
Ne lidem. Amen.
Ne lidem. To je ta cesta.
To jsem si z toho vzala.
Těch lidí, tedy mužů, bylo strašně moc.
Tolik mužů.
Spousta mužů.
Udělej tygra.
Hoň svůj ocas.
- Točí se mi hlava! - Teď se posaď.
Hodný tygr.
Teď zařvi.
Lehni, tygře. Hodný kluk.
- To je legrace. - Pokračuj.
Sedni si.
Zatoč se.
Teď zařvi.
Víc nahlas.
Ještě jednou.
- Hodný tygr. Hodný kluk. - Chci si taky hrát.
- Můžu taky? - Tak jo.
- Jsem krotitel lvů. - Aha, a dobrý.
Co kdybych byl další lev?
- Já jsem tygr. - Aha, ty jsi tygr!
Umíš řvát?
Strašně jsi mě vyděsil. To bylo fakt dobrý.
Jestli jsme cirkus, potřebujeme další zvířata.
Vidím žirafu.
Hej, Mele. Jsi žirafa.
Pojď. Jsi žirafa.
- Jsem žirafa? - Jo.
- Dobře, jsem žirafa. - Jsi žirafa.
Dobře, máme tu žirafu.
Kdo si to tu hraje v bahně?
Našel jsem slona! Potřebujeme slona, ne?
Pojď, Bobe, budeš slon. Zvládneš to?
- Jo. - Jo, to je ono.
To je ono. Tak jo.
- Pojď, žirafo. - Tak jo.
Náš krotitel lvů bude říkat, co máme dělat.
Dokážeme dělat zvuky? Jaký je ten zvuk, Bobe?
To je ono.
A co náš tygr?
Mladý krotiteli lvů, co přikazuješ?
- Já si nechci hrát. - To nic, zlato.
To je v pořádku. Já jen…
Jen jsem si hrál. Co kdybychom radši udělali přehlídku?
- Už chci jít. - Tak jo, Jacku.
- Já jen… Hele! - To byla legrace.
Přicházejí klauni. Chcete hrát v kapele?
- Pojďte. - Počkat.
- Hej! - No tak, chlape.
Co to…
- Kam šla moje žirafa? - Jacku?
- Co kdybychom šli dovnitř? - Mel, co se děje?
- Jacku. Děsíš lidi. - Nechte mě.
- Co jít dovnitř? - Nechci jít dovnitř.
- Tak jo, Jacku… - Nechci dovnitř!
- Promiňte. - Jsem v pořádku.
Nechte mě! Tak jo. Nechci jít dovnitř.
Regino, nechci jít dovnitř. Chci si hrát. Jen jsme si hráli.
Nechci jít zpátky.
Panebože.
Můžete mi zkontrolovat cenu u pokladny dva?
Potřebuji zkontrolovat cenu na čtyřce.
- Mňau. - Ahoj.
Potřebujeme dalšího kontrolora na čtyřce a trojce a dvojce.
- Travisi, dopředu, prosím. - Lilly.
- Co to sakra děláš? - Ty změny cen, jak jsi chtěl.
Odkdy účtujeme pět centů
za balíček dámských hygienických potřeb?
Nebo pytlík smažených ryb?
Nebo skoro každou zatracenou věc v obchodě?
Já nevím. Tohle…
To nemůže být správně.
Jakou barvu má nebe ve tvém světě, mameluku?
Potřebujeme kontrolu ceny u pečiva.
Možná bych to měla začít měnit zpátky,
než si to lidi začnou špatně vykládat.
Tady je všechno za pět centů!
- Asi bych si měla dát pauzu. - Vezmi si na zbytek dne volno.
Tohle si budeš muset zasloužit.
Tenký led, Lilly. Tenký led.
Pane, nic v obchodě není za pět centů.
- Nic. - Potřebujeme vpředu manažera.
Už mě znáš.
Je to, jako bys mě nakreslil a pak
mě vybarvil.
Byla jsem jak papír
ve tvaru podobném stavu mé mysli.
Myslela jsem, že mi ublížíš.
Myslela jsem, že jsem na řadě, ale možná to přijde.
Zvládnu to.
Já se poučím.
Lilly Maynardová.
Lásku si musíš zasloužit.
Lilly Maynardová.
Takže chci slyšet tu píseň.
Úplně poprvé.
Chci se cítit tak,
jako když mi bylo nejlíp.
Chci se zastavit, poskočit kupředu
a zase zpět.
Nechci vědět, až to bude
naposledy.
Takže chci slyšet tu píseň.
Úplně poprvé.
Nechci vědět,
až to bude
naposledy.
ŠPAČEK OBECNÝ
Při setkání s teritoriálním tvorem, jako je špaček, je hlavní problém,
že si to lidé začnou brát osobně.
Nemyslím si, že zákony přírody jsou svojí podstatou správné nebo špatné,
dokud nestojíte před něčím, co je prostě tak…
nevysvětlitelné, tak nahodile kruté.
A vy se pro to snažíte najít nějaký důvod.
A když ho nenajdete,
tak to nejspíš začne být dost osobní.
A ona za vámi přišla kvůli tomu ptákovi?
No, v podstatě ano.
A teď jste si o tom ptákovi přišel promluvit se mnou?
Ne…
ne přímo kvůli tomu. Přišel jsem vás vlastně požádat,
abyste si s Lilly jen promluvil.
Myslím si, že nemáte v úmyslu ji trestat.
Ne. Mám v úmyslu trestat jen sám sebe.
- Řekla vám, proč tady jsem? - Ano.
Takže za vámi přišla pro pomoc,
protože jste její cvokař,
ale v podobě veterináře.
Tak jo.
Přišla
si promluvit.
A obávám se, že jsem v tom nebyl moc dobrý.
Tak proč jste tady?
Říkal jsem vám to.
- Abyste si s ní… Prosím vás… - Jste tu kvůli sobě.
Ano. Dobře.
Přišel jste, abyste se cítil líp.
Dokázal jste to. Povídali jsme si.
Takže…
můžete se cítit líp.
Chceš pivo?
- Já bych si jedno dala. - Díky.
Je tady fakt hezky.
Jo, patřilo to tu dědovi.
Blbě se to seká.
- To je ten pták? - Jo, to je on.
Vypadá dost neškodně.
Nenech se tím zmást.
Nemůžeš s ním nic dělat?
Některý věci jsou mimo naši kontrolu.
Čím dřív zjistíš, který to jsou,
tím rychlejc je můžeš nechat být.
Podívej na to. Je tu filozofie.
Ten chlapík letí sem. Kurva!
Do prdele! Ten pták je šílenej!
Vrací se. Krouží kolem.
Jo, házej.
Ty jo!
- Do prdele! - Pěkná trefa, paní M.!
- Cos to udělala, Lilly? - Zmákla jsi to, holka.
- To bylo úžasný. - Ne.
- Přines mi něco. - Dobře.
Počkat, a co?
- Ručník nebo tak. - Dobře. Kde máš ručníky…
- Dickey, přines ručník! - Přinést? Jasně.
Je v šoku.
- Dusí se. - Nic lepšího jsem teď nenašla.
- Ptáci nejsou naše specialita. - To vypadá jak kolibřík.
- Všichni jsou stejní. - Jo, to je přední vzdušný vak.
Nevím, jak se tam dostanu. Já nevím…
- Kde mám ptačí krabičku? - Tu nemáte.
Ale ano. Jsou v ní nástroje.
- Skvěle. Veterinář bez krabičky. - Počkáte venku?
- Ne. - A co slámka?
- Dobrý nápad. - Ještě jste to nedělal?
Ne, nedělal. A vy?
- Chcete počkat na specialistu? - To jde?
Ráda bych, vy používáte slámky.
- Počkejte venku. - Ne! Nepůjdu ven!
- Ven! - Běžte, prosím.
Co potřebujete?
Chirurgické mýdlo, sterilní roušku
a vodku.
Vodku? Aha, pro vás.
- Máme láhev ginu. - To stačí.
Jacku?
Dnes bych ráda mluvila o tom, jak je důležité být upřímný.
Sám k sobě.
Velmo, chcete začít?
- Už je mi ze všeho toho mluvení zle. - Dobře.
To bylo upřímné.
Já to vezmu.
Jestli to nevadí.
Ano, ale jistě.
Mám depresi. Proto jsem tady.
Moje holčička umřela.
A pak jsem se pokusil umřít sebe.
Není to vtipné. Ale o to jsem se pokusil.
A myslel jsem, že je to kvůli Katie. Tak se…
moje dcera jmenovala. Katie.
Ale pokud k sobě budu upřímný,
v tomhle stavu jsem střídavě už od svých dvaceti.
A nevím, jak se z toho dostat.
Já…
Chodil jsem k terapeutům. Bral jsem léky.
A někdy to funguje a já se pak cítím trochu líp.
A po nějakém čase…
toho nechám.
Protože já ty stračky nepotřebuju.
Protože svůj vlastní život zvládnu.
Strašně rychle jsem sám sebe opustil.
A pak i ty, kteří mě mají rádi.
Tedy, svou ženu.
Moje žena…
Moje žena by nikoho neopustila.
Nevěděla by jak.
Ona se pořád snaží.
Pořád doufá a věří
a pohybuje se po světě. A já ji za to nenávidím.
A zároveň ji za to strašně moc miluju.
Tak moc, že…
Nechci ji opustit.
Ji ne.
Chci ji neopustit.
Jo, to je můj den.
Šťastnej den.
Jacku.
Ty debile.
Kapesníček.
Já vím.
Děkujeme, Jacku.
Vezměte si ho klidně domů. Co tady?
Co mám dělat?
Jednou za pár hodin mu zkuste dostat do krku pár kapek tohohle.
- Pokud to půjde. - Probudí se?
Těžko říct.
- Co to má na křídlech? - Má je svázaná, aby neuletěl.
Víte, i když se probudí, možná ho stejně budu muset…
Pokud se to správně nezahojí, neubrání se.
Nebylo by fér poslat ho ven
v tomhle stavu samotného.
Zvláštní, jak to funguje.
Co jak funguje?
Představa, že se tenhle chlapík snaží přežít
v tom krutém světě venku úplně sám.
Špačci jsou jiní než ostatní ptáci.
Když se páří, staví hnízdo společně
a pak to hnízdo brání.
Společně.
Dokonce společně i krmí mláďata.
Prostě nejsou určeni k tomu, aby ve světě fungovali sami,
bez pomoci.
Vážně rafinované, Larry.
Já si to myslel.
Tak jo, vezmi si tohle.
Třeba jen trošku.
Víš, že se ti to líbí.
Když prý na někoho v kómatu mluvíš, uzdraví se rychleji.
No tak.
Haló?
Mám tu trochu napilno, Jacku.
Takže vážně nemám čas poslouchat, jak dýcháš.
Víš, že nejsi jediný, koho to bolí, viď?
Od té doby, co nás Katie opustila, je to…
A pak jsi udělal, co jsi udělal.
Což není v pořádku, Jacku.
Už rok se o všechno starám
a neměla jsem ani pět minut
na přemýšlení o svých pocitech.
Na to nikdy nemáme čas, co?
Což je kurva dost sobecký, ne, Jacku?
Takže až se vrátíš, hodně se toho změní.
Bude se o tom mluvit,
budou se ronit slzy
a pak půjdeme dál a posuneme se výš.
A najdeme si jiný,
ale ještě lepší život než ten, co jsme měli,
protože nemám zájem o nějaký krok stranou.
A ty se mi omluvíš,
že ses pokoušel mi tě vzít.
Budeš to říkat každý den.
Každý den po zbytek našeho života.
To bude hodně, hodně dlouho.
Protože prožijeme dlouhý život, Jacku.
A budeme ho žít společně.
Takže teď ti to položím. Tím si budeme kvit.
Protože tys mi taky zavěsil, takže…
Navíc musím nakrmit
skoro zabitýho ptáka.
Rozumíš tomu?
Jsi ženatý, ne? Předpokládám, že jsi ženatý.
Jsi aspoň monogamní?
Aspoň to? Já nevím.
Jsou ptáci monogamní?
Já nevím, jak to funguje.
Tady máš kapátko.
No tak.
NÁSLEDUJ SVÉ SRDCE
Výborně, Sarah. Pozor na prsty.
Vypadá to jako ta fotka. Moc pěkné.
Velmo, co to tu máme?
Vidíte? Máte vypínač.
Ten přijde rovnou sem.
Zapnete to a zůstane to nahoře.
- Nahoře. - Ano. To je kreativní.
Myslím,
že jste na něco zapomněl?
- Ta díra, do které se to dá? - Aha! Jo.
Můžu to nechat takhle?
Jak by to fungovalo?
Musí to fungovat?
Ne, asi ne.
Je to krásné.
Děkuju.
Pohledný strom.
- A jak spíte? - Dobře.
A jak se cítíte?
- Jste otrok zvyku. - Takže se cítíte dobře.
Ano, cítím.
Ale co když se přestanu cítit dobře? Co když to nevydrží?
To je možné.
Můžu říct, že podle mě jsme spolu trávili čas zbytečně?
Ale udělal jste pokrok.
To ano.
Jen nevím, jestli to bylo díky vám.
Budou dobré dny a budou špatné dny.
Tyhle perly mi budou chybět.
V tomhle směru je život předvídatelný.
Přijměte rutinu.
Prospěje vám.
No jo, životní rutina.
Uvařit večeři, jít spát, probudit se, ustlat si, políbit ženu.
Ale nakonec se vrátíte do práce. Zase budete u dětí.
Možná můžete začít sázet na zahradě.
A jednou vyslovíte jméno své dcery, aniž byste na to myslel.
Prostě vám vyklouzne
jako vzpomínka, ne utrpení.
A to bude ono.
To bylo dost dobrý.
Děkuji.
Možná ještě máte naději.
No, ahoj.
To nedělej.
Já tě zvednu.
To nic.
A je to.
Nebojím se tě.
Jsi strašně malý.
A taky mám po ruce helmu.
Vezmu tě ven.
Myslím, že se v tobě mýlil.
A já možná taky.
Dobře. No tak. Leť!
No tak, leť. Prosím, běž.
Běž!
Leť! No tak, leť!
Leť! To je ono!
To je ono, ty hajzle!
Říkala jsem, že máme nové křeslo?
Možná.
Je takové jako kožené.
Smrdí trochu jako sušené hovězí.
Tuhle vůni mám celkově rád.
Víš, říkal jsem si,
že by se do té místnosti hodila pohovka.
Kam?
Pod okno, směrem dovnitř.
Tam, kde si hrála Katie.
To by šlo.
Jé. Já…
Něco jsem ti udělal.
To je krásný.
Ty nevíš, co to je.
- Má to nějaký účel? - Ano. Je to kryt vypínače.
No…
Není tam díra na vypínač.
Musí tam být ta díra?
Jo. Chci říct,
musí tam být díra na vypínač, abys mohl rozsvěcet a zhasínat.
A co pak?
Omlouvám se.
- Nějak to uděláme. - Ne. Já…
Moc se omlouvám…
za to všechno.
- Zasloužíš si něco lepšího. - To nic.
To nic.
Předpokládám, že…
tohle všechno odčiní.
Vyřízneme do toho díru.
To je chytrý.
Moc chytrý.
Prostě vyřízneme díru.
Jinak se nutíš k tomu,
že budeš pořád ve tmě nebo pořád na světle.
A to je šílený.
- Teda, bez urážky. - Ne, to je fér.
Vydrž.
Jen chvilku vydrž.
Chci ti něco říct.
Nechci po tobě,
abys šel dál nebo na to zapomněl.
Ale teď jsou lepší dny.
Bude v pořádku.
Plést se
po celou dobu a přiznat to
není nic úžasného.
Ale být milován
jako písnička, kterou si zapamatuješ,
i když ses změnil.
Povězte mi o něm.
Povídej.
Měnila jsem téma?
Lhala, jako když tiskne?
Nechala jsem tě klopýtnout,
když jsi to nečekal?
Zostudila jsem svou rodinu?
Bylo vidět, když jsem byla slabá?
Ať jsi viděl cokoli,
to jsem nebyla já.
Ne, to jsem nebyla já.
Dělám ze sebe požehnání
pro každého, koho potkám?
Když upadneš,
já tě zvednu
zpátky na nohy.
Trávím čas s rodinou?
Bylo vidět, když jsem byla slabá?
Musím přiznat, že se trochu bojím.
Když tohle bude to, co uvidíš.
Já taky.
Budu to já.
Nasaď si to.
Dobře. Mrkev, rajčata a hlávkový salát.
- Když se dostaneš k okurkám, vezmi dvě. - Jasný.
Na tři?
Jedna, dvě, tři.
Měnila jsem téma?
Lhala, jako když tiskne?
Nechala jsem tě klopýtnout,
když jsi to nečekal?
Zostudila jsem svou rodinu?
Bylo vidět, když jsem byla slabá?
Ať jsi viděl cokoli.
Trávím čas s rodinou?
Bylo vidět, když jsem byla slabá?
Když tohle bude to, co uvidíš.
Budu to já.
Co to…
Ty hajzle!
Překlad titulků: Marek Buchtel