Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jos olet maalannut kanssani aiemmin,
tiedät varmaan, että rakastan maalata isoja puita.
Kuinka isoja? -Valtavia.
Aivan valtavia puita lehtineen ja kauniine oksineen.
Olen aina pitänyt Bob Rossia seksikkäänä. Ne hiukset ja mammafarkut. Pidän niistä.
Kyllä vain. -Voi jestas.
Unohdin kertoa tämän. Katselin Katien nukkumista aiemmin.
Kuvittelin taas hänen tulevaisuutensa ja sen, kuka hänestä oikein oli tullut.
Se oli aivan uskomatonta. Hänestä tulee jalkaterapeutti.
Sekö hänestä tulee?
Hän menestyy Clevelandissa. Työpaikkansa kolmanneksi paras.
Hän ajaa Lexusta. Nelivuotiasta, mutta on se aika hyvin.
Luulin, että hänestä tulisi vaikkapa teurastaja.
Teurastajako? -Niin.
Vegaaninen. Hän veistelisi porkkanoista pieniä ulkofileitä -
tai kyljyksiä, jotka ovat oikeasti kukkakaalia.
Pitäisikö tuohon maalata lintu?
Linnut ovat hankalia. -Niiden kanssa pitää vain olla hellä.
Hei.
Kukas se on hereillä? -Oliko ihanat pikku nokoset, Katie?
Oliko? -Haluatko tarkastaa seinäsi?
Aika hyvä.
Hän huomaa, etten ole maalari. Tosi fiksu. Äidin pikku teurastaja.
Kuka on isän jalkaterapeutti? -Tai äidin pikku teurastaja.
Sinähän se.
Kyllä vain.
Olet melkoinen.
Tyyppi oli muka terapeutti, vaikka ei osaa edes puhua eläimille.
Nyt hänen on puhuttava eläimille ja omistajille. Se on turhauttavaa.
Kastelen sen itse.
SÄÄSTÄ JOKA PÄIVÄ!
Lilly hevi-osastolle.
SUKLAAKAKKUJA
Vasemmalle.
Seis. Tiedätkö mitä? Vielä vähän. -Tännekö päin?
Niin. Hyvä.
Liu'uta sitä.
Tännepäin. Vielä vähän.
Liikaa.
Se on siinä.
Eikö nyt ole inventaarion aika? -Tiedätkö mitä?
Pidän kiinni. -Anna kaksi.
Tulossa.
Lilly.
Voin ajaa Superstoreen ja ostaa näitä kaksi neljällä taalalla.
Lilly.
Lilly!
Rouva Oberhoffer. -Nuo mädättävät hampaat.
Vain jos niitä syö työkseen.
Mene inventoimaan. -Selvä.
Miten elämä sujuu?
Kaikki on hyvin.
Entä Jackin kanssa?
Hän voi hienosti. Siis… Kiitos, että kysyit. Kerron terveisiä.
Puhuin pastorin kanssa.
Haluaisimme tulla juttelemaan kanssasi.
En voi kuvitella, mitä olet kokenut.
Lilly kylmätuotekäytävälle.
Sano pastorille terveisiä.
Puhun nyt suoraan.
Ihmiset ovat huomanneet, että käyttäydyt kummasti.
Miten niin?
No, siis…
Sen takia, mitä on meneillään. Olet muissa maailmoissa.
Enkä ole.
Voi hyvä Jeesus.
Mitä hittoa tuo on? Purkkaselfiekö? Kukaan ei keskity eikä työskentele.
Travis, kuule.
Minun on mentävä kokoukseen Rosewoodiin tänään.
Ehkä voimme… -Taasko?
No, se on joka tiistai. Eli ainakin kerran viikossa.
Tuota minä tarkoitan. Olet oikea käteni.
Muttet ole hengessä mukana.
Mitä hyötyä on pelinrakentajasta ilman linjamiestä?
Kuka torjuu hyökkäyksen? -En seuraa jalkapalloa.
No,
skarppaa vähän.
Sherri, ei enää selfieitä. Ei purkalla tai muutenkaan. Onko selvä?
Tästä on jo puhuttu.
Heipparallaa, olet Lilly.
HEIPPARALLAA, OLEN LILLY
Joo, se on nimeni.
Saahan hän nämä? -Joka viikko. Päästän sinut.
Hei.
Hei. On hienoa nähdä teidät tänään.
Hei. -Kuinka voit?
Hienosti. -Niinkö?
Niin. -Näytät hyvältä.
No niin. Istukaapa alas.
Taisimme puhua viimeksi tunnereaktioiden laukaisutekijöistä.
Onko kellään ajatuksia tai kysymyksiä siitä?
Eikö? Selvä. No, kuten aina…
Tiedät minut. En kestä ryhmäpainetta.
Niin, mutta inhoat noita.
Niitä on nyt eri makuja.
Tänään haluaisin puhua luottamuksesta.
Lilly, aloitetaan sinusta ja Jackista.
Selvä, käyhän se.
Joidenkin perheiden on vaikea sopeutua,
kun he ovat olleet pitkään erossa -
ja huomaavat, miten elämä tulee muuttumaan.
Tuskin se on meille ongelma. Ymmärrän, miksi joillekin voi olla, mutta…
No, muutokset ovat pelottavia, muttei sen tarvitse olla huono juttu.
Pelottaviako? Emme me… Emme me pelkää. Eikö niin?
Hän on kunnossa.
Totta kai olen. Samoin sinä.
Onko näin, Jack?
Mentäisiinkö eteenpäin? Täällä on muitakin.
Juttu on niin, ettemme ole oikeastaan puhuneet siitä, mutta minä…
Emme ole. Siis… -Kuule. Jos haluat, niin puhutaan sitten.
Hienoa. Meidän pitäisi tehdä niin.
Puhutaan jostain muusta kuin höyryttelystä.
Käytätkö ensi viikolla metaa?
Tuo oli asiatonta, Lilly.
Se oli vitsi. En tarkoittanut sitä.
Ei se vielä mitään. Tuo nainen käänsi ainoan poikani minua vastaan.
Entä se? -Äiti, tiedät, etten…
En ole äitisi! -Voimmeko puhua jostain muusta?
Näin hänet TV:ssä tohtori Philin kanssa.
Velma. -Aikoivat katkoa munanjohtimeni.
Äiti, rauhoitu. -Äiti.
En ole äitisi! -Velma.
Istu alas. -Älä puhu minulle!
Miksi käsket minua olemaan rauhallinen? Olen rauhallinen!
Lilly.
Liikenisikö hetki?
Joo. -Se ei mennyt kovin hyvin.
Enpä tiedä. Velma taisi edistyä tänään.
Ansaitsin tuon. Ei mikään psykiatrisen hoidon loistohetki.
Miten Jack voi? Siis oikeasti.
Siihen menee aikaa. Hän on kokenut paljon.
No, siltä se näyttääkin.
Entä sinä?
Alatko päästä käsiksi normaaliin elämään? Oletko tehnyt mitään Katien tavaroille?
Miten se liittyy asiaan?
Sellaiset tunnelaukaisimet ovat vaikeita. -Pitäisikö ne heittää pois?
En tiedä.
Miltä se tuntuisi?
On jo aika myöhä, ja minun pitäisi mennä.
Kun käyt täällä, saatko siitä mitään itsellesi?
Saan, mutta keskitytään Jackiin.
Kyllä. Mutta puhutko sinä kenellekään?
Puhun vaikka kenelle. Sinullekin juuri nyt.
Kuule, sinunkin on työstettävä asiaa.
Selvä. Hienoa.
Työskentelin erään miehen kanssa, joka asuu lähelläsi.
Hän on terapeutti. Ehkä voisit soittaa hänelle.
Vai että Larry Fine. Kuin Three Stooges -ryhmästäkö?
Hän on hyvä tyyppi.
Hän on joku, jolle voisit puhua. -Selvä homma, Regina.
On hyvä jutella jonkun kanssa ennen kuin on pakko.
Joo, no, nähdään ensi viikolla.
Hei, Jack.
Kiitos.
Lillyltä.
Hän on johdonmukainen. -Onko se paha juttu?
Kiitos. -Eipä kestä.
Eikä!
Hei, pikkukamu. Katso eteesi.
Saakeli.
Jumalauta!
Nukutko hyvin? -Loistavasti, kiitos.
Syötkö hyvin? -Syön.
Kyllä vain. Ruoka täällä on erinomaista.
En tiedä, annetaanko mielenterveyslaitoksille Michelin-tähtiä,
mutta jos annettaisiin…
Ja lääkityksesi. Toimiiko se?
En tosiaankaan tiedä.
Mitä luulet? -Mielipiteeni ei ole olennainen.
No…
Onko vaimosi käynyt luonasi?
Mitä vaimostani?
Onko hän vieraillut?
Minulla onkin ollut aikomus kysyä, pitääkö niiden tapahtua niin usein.
Vierailujen siis.
Tuntuu pahalta, että hän joutuu käymään täällä asti joka viikko.
Oletko nähnyt unia tyttärestäsi?
Tyttärestänikö?
En.
Anteeksi, rouva.
Mitä pinnasänky maksaa?
Tarvitsetteko tuota nojatuolia?
Emme oikeastaan.
KLINIKKA PARHAAT KAVERIT
Kultakalako? Jestas. Ei, luulen, että sen jälkeen ne…
Olen pahoillani menetyksestäsi. Selvä. Heippa.
Voinko auttaa? -Ei, taisin erehtyä.
Tulitko tapaamaan tri Larryä?
Larry Fineäkö? -Kutsumme häntä tohtori Larryksi.
Oletko Lilly Maynard? -Olen.
Helen, tee jotain!
En voi sille mitään. Miksi luulet minun tulleen?
Olen pahoillani. Mikä lemmikkisi nimi on?
Siinäpä se. Minulla ei ole lemmikkiä.
Ei lemmikkiä. -Ei.
Tohtori Larry, Lillyllä on tapaaminen muttei lemmikkiä.
Eipä ole ennen sattunut. -Johan on. Hei, kamu, olen naimisissa.
Tätä se on ihan koko ajan. Haluan, että kähvellät sen kulkuset.
Sitä sanotaan kastroinniksi. Kenenkään kulkusia ei kähvelletä, kai.
Olen sellainen kuin kuvailtiinkin.
Onko sinulla kysymys eläimestä?
No siis, ei ole. Eräs nainen suositteli sinua.
Niinkö?
Regina Miller.
Onko hän yhä osavaltion leivissä? -Hän on New Horizonsissa.
Olen vienyt tarpeeksi aikaasi, joten kiitos.
Ei. Tule peremmälle. Samoin koira.
Et sinä.
Istu. Alas.
Paikka.
Tule. -Jep.
Kuuluuko minun olla täällä? -Ei koira välitä.
Miksiköhän Regina teki niin?
Jätin mielenterveysalan kymmenen vuotta sitten.
Tullaksesi eläinlääkäriksikö? Eikö se ole vähän outoa?
Siihen on helppo selitys, mutta outo kelpaa kyllä.
Miksi olit New Horizonsissa?
En ollut. Tai siis olin, mutta miestäni hoidetaan siellä.
Voiko hän paremmin? -Kai.
Hän sanoo voivansa hyvin. -Hyvä. Entä sinä?
Minäkö? Voin myös ihan hyvin.
Tulit siis, koska voit ihan hyvin. -Se ei ollut minun ideani.
Mutta olet täällä. -Niin. Minä…
Hän sanoi, että se voisi auttaa miestäni, jos käyn vähän asioita läpi, joten…
Vaihdoin myös osan huonekaluistani,
oikeastaan suurimman osan, keinonahkaiseen nojatuoliin.
En kaikkia, mutta…
Tyttövauvamme kuoli. Siitä on vähän yli vuosi.
Kätkytkuolema. Niin meille sanottiin.
Kamalaa.
Mieheni Jack ei ottanut sitä hyvin.
Sinäkö otit?
En. Minä…
En.
Hyvä kysymys.
Selvä. No…
En enää tee tällaista.
Ei pahalla, mutta sen huomaa.
Ehkä Regina järkkää jonkun muun.
Niin.
Jos sinulla on eläinongelmia, voin auttaa. -Kiitos.
Trigger, koeta pärjäillä. Ei se tästä parane.
Hienoa työtä, Sarah, mutta…
Rentoudu. Käsittele sitä hellästi. Ei tarvitse hakata.
Velma, tuohan on… Mikä se on? -Hymiö.
Se kakka. -Ihan näköinen.
Milloin voin laittaa sen uuniin? -Pian. Hyvin pian.
Jack, tuohan on kaunis.
Tuolla hyllyllä on työkaluja sen työstämiseen.
Hyvää työtä. Se on nyt tasaisempi. Jatka vain.
Löysit välineet.
Joo.
Mitä nuo ovat? -Vanhaa romua ajalta, kun tämä oli koulu.
Mitä sille tapahtui? -Koululleko?
Liian vähän lapsia.
Viimeistellään maljakkosi.
Se on valmis.
Mene! Häivy täältä!
Mene! Tämä on puutarhani!
Äläkä tule takaisin!
Hei.
Kenelle puhut? -Sinulle, Chuck.
Ei. Anteeksi. Minä vain pilai…
Tikkejä ei tarvita. Oletko ottanut jäykkäkouristusrokotteen?
Tarvitsenko sellaisen? -Varmuuden vuoksi.
Lintu piti sinua selvästi uhkana.
Nyt olenkin.
On pesimäkausi.
Munia, poikasia ja sen sellaista.
Kannattaa ehkä pysyä poissa pihalta. -Se on minun pihani.
Oletko aina näin vihainen?
Pitäisikö soittaa poliisille? Käskit soittaa eläinongelmissa.
Tiedätkö surun käsittelyn kolmannen vaiheen?
Oletan, että se seuraa kakkosvaihetta. -Ei välttämättä.
Mutta yleensä. Se on kaupankäynti ja viha.
Eikö kukaan puhunut sinulle tästä?
Ei. Mitä sen jälkeen tulee?
Masennus. -Loistavaa. En malta odottaa.
Ei tarvitse ehkä odottaa kovin kauaa.
Valmista on.
Kiitos. Anteeksi tämä vaiva. -Et vaivannut.
Etsin ensi kerralla sellaisen ihmislääkärin.
Selvä.
Anteeksi. Miltä se lintu näytti?
En tiedä. Tumma. Siivekäs. -Sehän selvensikin.
Miten niin?
Jos haluat puhua siitä, niin…
Siis siitä linnustako?
Niin, siitä juuri.
Selvä.
Juu. -Selvä, nähdään sitten myöhemmin.
Niin.
Pysyttele sillä välin erossa uudesta naapuristasi.
Vai että uusi naapuri. Hyvä vitsi.
Et halua sitä.
Sieni.
En halua sienipaprikaa. -Kukapa haluaisi?
Löytyykö jotain, mikä pelottaisi lintuja?
Linnunkarkotinko? -Niin.
Lintu-hus-siitä. -Hauskaa.
Pidän hyvistä vitseistä. Mitä mieltä olet piikeistä?
En halua tehdä lintuvartaita.
Nyt keksin.
Ikään kuin aasialainen rantapallo.
Minulla on tällainen uima-altaallani. Ei lintuja.
Eikä ihmisiä.
Arvaa mitä. Nyt keksin.
Pitäisikö minun seurata sinua?
Perke…
Pelottaa linnutkin pois.
Otan sen.
Mitäs tykkäät, pikku paskiainen?
Kun vaimoni kuoli, en uskonut voivani jatkaa elämääni. En osannut.
Suoraan sanoen en vieläkään osaa mutta jatkan silti.
Joka aamu pyydän voimaa ja rohkeutta jatkaa eteenpäin -
ja olla muiden tukena.
Aamen. Pastori, voin sanoa, että olette auttanut minua.
Haloo.
Et usko, mitä katson.
Uskonnollista ohjelmaa nimeltä Korkeampi voima.
Kuulostaa sähköyhtiöltä.
Tai ruohokaupalta. Sanotaanko sitä yhä ruohoksi?
Luulisi, että sillä on nyt siistimpi nimi tai hymiö.
No, hymiö varmaan onkin. Sellainen löytyy kaikkeen.
Aloin muuten taas työstää puutarhaa.
Löysin kastelukannun, jonka maalasit Katien kanssa.
Se oli pöheikössä. Melkein osuin siihen ruohonleikkurilla.
"...ja katkeroittivat heidän elämänsä -
kovalla laasti- ja tiilityöllä ja kaikenlaisella työllä,
jota he teettivät heillä väkivalloin."
Otatko vettä? -En tarvitse.
Hyvä. Heippa.
Nähdään.
Tuo se on, konstaapeli.
Pitkäpyrstöturpiaali.
Se on vähän kaukana Floridan Okeechobee-soista.
Ehkä se on eksynyt.
Et taida juuri jutella potilaillesi. -Ai, koska ne ovat eläimiä?
Me juttelemme koko ajan. Aika yksipuolisesti, mutta sopii minulle.
Miten Jack voi?
Hyvin kai. Minun pitää käydä hänen luonaan huomenna.
Pitääkö?
On tiistai. Tiistai-illat ovat perheiltoja.
Siksi minun pitää mennä.
Etkö haluaisi? -Haluan. Hänhän on mieheni.
Lähden töistä joka viikko aikaisin, jotta pääsen sinne ajoissa.
Tulisin varmaan hulluksi,
jos joutuisin asumaan siellä, mutta häntä se ei näytä haittaavan.
Oliko Jackin idea jäädä sinne?
Tavallaan.
Miten niin?
Näinkö se toimii? -Miten mikä toimii?
Tämä. -Ai, sinä luulet…
Silloin sanoisin: "Olen pahoillani, aika on lopussa. Ota tämä pilleri."
Mehän vain puhumme.
Joskus työnnämme ihmisiä luotamme nähdäksemme, palaavatko he.
Niinkö?
Ehkä tällä kertaa käy paremmin.
Niinkö luulet?
Ehkä.
Olisiko se kuitenkin sinitöyhtönärhi? Yksi kissa oli tapellut sellaisen kanssa.
Se on hyvin aggressiivinen lintu.
Enpä usko. Mikä tuo on?
Se on haukka. -Ei. Haukka se ei ollut.
Tiedän, mikä haukka on. Ne olivat aikoinaan dinosauruksia.
Linnut. Tiesit sen varmaankin, koska olet eläinlääkäri.
Jo ennen eläinlääkäriuraani.
Mitä päällesi tapahtui?
Eräs lintu pitää minua uhkana.
Uhkaatko sitä? -En.
Hommailin vain omiani puutarhassa.
Meillä on uusi nojatuoli.
Mikä vanhaa vaivasi?
Ei mikään. Halusin vain vähän muutosta.
Ei voi olla totta.
Häivy.
Pois pöllöni päältä!
Tuo on kottarainen.
Näetkö nuo tähtien muotoiset valkoiset täplät?
Kova puolustamaan reviiriään.
Sitä ei peloteta helpolla pois. Se on liian fiksu.
Fiksuko? -Oikea neropatti.
Kottaraiset ovat loistavia matkijoita. Mozartilla oli sellainen lemmikkinä.
Hänen muistikirjoistaan löytyi -
yhden hänen konserttonsa melodia, jonka vieressä oli sama melodia -
linnun laulamana. Eroa oli vain pari korotusta ja alennusta.
Hän murtui ihan täysin, kun lintu kuoli. Hän piti sille hautajaisetkin.
Siinäpä idea.
Kahta viikkoa aiemmin hän ei osallistunut edes isänsä hautajaisiin.
Ilmeisesti hänen isänsä oli kusipää.
Sinullako on se lintuongelma?
Minullahan se.
No, tässä on ansoja.
Tämä on ennemminkin kojootille. En voi myydä tätä. Se on laiton.
Löytyykö lupaa? -Ei.
Voisin vuokrata sen, jos tuot sen pian takaisin.
Kyse on pikkulinnusta.
Voisit pyydystää sen tällä.
Mutta vapauta se Meksikossa. Muuten se löytää tiensä takaisin.
En halua sen palaavan. -Sen voi estää vain yhdellä tavalla.
Hoida asia.
Tarkoitat… -Hävitä se.
Siis pitäisikö tappaa se?
Emme käytä sitä sanaa. Se on epäinhimillinen.
Joo, okei. Se on…
Tajuan kyllä. Mutta sitähän sinä tarkoitat, eikö niin?
Tällä planeetalla on 400 miljardia lintua.
Vaikuttaa vähän liian isolta luvulta. -Ei se ole.
Ihan liian isolta. -Ei se ole.
Teen tätä työkseni.
Kerron tämän. Yksi nainen kävi viime kuussa.
Lasisilmä. Lintu hyökkäsi kimppuun.
Voi luoja. -Se taisi olla varpunen.
Oikeastiko? -Erittäin aggressiivinen.
Kivuton lähtö.
Oikeastiko 400 miljardia? -Ne ovat vitsaus.
TUHOLAISMYRKKY
Mitä jos pesukarhu -
tai karhunpentu syö sitä?
Tai koalanpentu.
Se on linnunsyöttölaite. Se on pieni. Mikään ei pääse sen sisälle.
Eikä Pohjois-Amerikassa ei ole koaloja. -Ai niin. Totta.
Näin kerran laihan opossumin nousevan pitkin kolibrinsyöttölaitetta.
Se oli käyrä kuin palmu myrskyssä.
No, nyt ei käy niin.
Luultavasti ei.
Voisi kuitenkin. Eläimet tekevät mitä vain ruoan eteen. Ja sokerivesi…
Oletko kokeillut sitä? -En, Dickey.
En ole kokeillut kolibrien sokerivettä.
Se on tosi makeaa.
Eläimet tekisivät mitä vain sen eteen.
En käytä sokerivettä vaan siemeniä.
Aivan. Siemeniä.
Myrkkysiemenien kera.
Voi paska. Nyt pitää mennä poistamaan se.
Leimaan sinut ulos viideltä.
Olen pahoillani. Et ansainnut tätä.
Miten nukut? -Hyvin.
Syötkö hyvin? -Syön, joo.
Oletko masentunut? -Ei tätä tarvitse ruotia.
Oletko valmis lähtemään?
Usko pois, että jos uskoisin olevani, silloin lähtisin.
Vaikka se tarkoittaisi teeskentelyä. Mutta yritin jo tehdä niin,
ja päädyin tänne. Mitä minun siis…?
Pitäisikö palata töihin?
Tiedätkö, mitä teen työkseni?
Kyllä. Olet opettaja. -Olen alakoulun kuvaamataidon opettaja.
Joten…
Menepä itse katsomaan niitä lapsia joka päivä.
Yritä tehdä niin.
Entä vaimosi? Hän varmasti haluaa sinut kotiin.
Muutama vuosi sitten -
liityin frisbee-liigaan.
En tiedä.
Vaimoni Lilly tunsi jääneensä ulkopuolelle,
joten hän vaati, että hänestä tulee ainoa cheerleaderimme.
Frisbee-liigoissahan ei ole cheerleadereita -
eikä katsojia.
Mutta siellä hän oli huiskuineen.
Ja minä teeskentelin kovaakin urheilijaa.
Hän hankki minulle joukkuetakinkin.
Ja me… Se oli tosi tyhmää.
En tiedä, miten palata siihen.
En osaa olla sellainen -
kuin olin hänelle ennen.
Mikä sitten on suunnitelmasi?
Tarvitsen hetken selvittääkseni, mitä seuraavaksi tapahtuu.
Jos siis voisit vain -
kirjoittaa ylös sen, mitä sitten pitääkin,
voimme… Voimmeko tehdä niin?
Onko homma sitten okei? Voinko jäädä tänne?
Niin on parasta.
Missä olet? Minne menit?
Niin. Et tainnut odottaa tätä.
Voimmeko vähän puhdistaa ilmaa näin meidän kesken?
Tiedän, mitä ajattelet. Että tapoin… Että hoitelin sen linnun.
Siis laitoin sen… Unohda. Eipä sillä väliä.
Tiedät jo, että tapoin sen.
Se oli väärin. Se oli pahasti tehty. En olisi saanut tehdä sitä.
Ellet vielä ole huomannut, minulla on aika rankkaa.
Kaikki elävät elämäänsä kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Minä haluaisin pysähtyä ja vain olla hetken.
Siis onhan se…
On aika outoa puhua sinulle.
Ja sinä vielä ihan oikeasti kuuntelet.
No niin.
No joo, tämä oli hyvä sessio.
Omavastuuosuuteni.
Anna kun kerron, lapseni
Laulapa tätä, mulkku! -Anna kun kerron, kultaseni
Tuo aamuaurinko
Tuli tervehtimään sinua
Se kurkistaa kulman takaa Ja odottaa tapaamistasi
Se pyyhkii pois kaikki ongelmasi
Anna kun kerron, lapseni Anna kun kerron, lapsikultani
Maailmaa ei tehty unelmia varten
Maailmaa ei tehty sinulle Tämä maailma tehtiin
Jotta uskoisit kaikkeen, mitä aiot tehdä Kuulehan, lapsikultani
Ole hyvä.
Tekonahka tahraantuu. -Niin. Kiitos.
Miten löysit minut?
Puhelinluettelossa on vain yksi eläinlääkäri L. Fine.
Se on siisti räppärinimi, jos… -En räppää.
Ajattelin, että lenkki tekisi hyvää. -Sateessako?
Miten viime viikon vierailu sujui? -Kuin vettä vain.
Hyvä. Kiitos, kun kävit.
On myöhä. Menen nukkumaan. -En tiedä, mitä haluat minun sanovan.
Tämä juttu -
ei liity Katieen.
Sinä puhut kyllä hänestä vielä,
mutta nyt on kyse Jackista ja sinusta ja siitä, miten aloitatte alusta.
Miksi Jack joutui sairaalaan?
Hän…
Hän oli…
Hän oli nukkunut huonosti.
Hän halusi vain nukahtaa.
Ja jäädä ikiuneen kuten Katie.
Olit varmaan vihainen.
En ollut. Hän oli masentunut.
Hänellä oli syy siihen.
Niin sinullakin, muttet yrittänyt tappaa itseäsi -
ja jättää miestäsi yksin.
Syytät itseäsi. -Kuka väittää, että se on kenenkään syy?
Minä. -Tuo on paskamaista.
Ei, koska se on oikein tai väärin, vaan koska niin me teemme.
Emme kestä ajatusta, että jotain niin traagista tapahtuu ilman syytä.
Tunteiden on löydettävä tie ulos, ja niin ne aina löytävätkin.
Silloin me potkaisemme lemmikkiämme tai myrkytämme linnun.
Pahinta on se, että käännymme itseämme vastaan.
Tietääkö Jack tunteistasi?
Vessa on käytävällä vasemmalla.
Puhu hänelle.
Tule.
Tykkäätkö olla täällä? -Mitä tarkoitat?
Että auttaako se?
Joo. Kai se auttaa.
Mentäisiinko järvelle, kun tulet kotiin? Itsenäisyyspäivänä.
Toki. Joo. -Eikö se olisi kivaa?
Ihan kuin mitään ei olisi tapahtunut.
En tarkoittanut sitä. -Tiedän. Mutta siksihän minä olen täällä.
Minun pitäisi palata entiselleni, jotta voimme jatkaa elämäämme.
Se vie vain aikaa. -Älä viitsi.
Luuletko, että aika parantaa tämän ja että meistä tulee taas entisemme?
En väitä niin. Mutta emme voi olla ikuisesti näinkään.
Tämä ei ole hyvästä. -Tiedän.
En vain enää tiedä, miten sovin kuvaan.
En tiedä, miten me sovimme yhteen ja miten mikään toimisi.
Minä en vain ole kuin sinä.
Että mitä?
Kannoin häntä sisälläni yhdeksän kuukautta.
Miksi siis olet täällä?
Miksi nukuin pommiin silloin? -Älä tee tuota.
Olisin voinut herättää hänet. Olisin voinut tehdä jotain.
Mutta nukuin pommiin.
Joka aamu herätessäni kuulen ensiksi vauvamme itkun.
Ja sen ohikiitävän hetken voin kuvitella, että minä vain herään.
Kuten aina aiemminkin.
Se arvokas tuskan hetki -
on päiväni kohokohta.
Älä siis puhu minulle ajasta,
koska minulla sitä riittää.
Ja vihaan sitä. Se ei lopu koskaan.
Kulta, ole kiltti. -Kunpa osaisin lopettaa.
Kunpa osaisin, mutten osaa.
Hävitin hänen tavaransa.
En tiennyt, mitä tehdä.
Minä vain tuijotin hänen huoneensa ovea.
Hävitin kaikki hänen tavaransa.
En voinut. Halusin vain… -Sinun pitäisi mennä.
Luulen, että… -Olen pahoillani.
En tiedä, miksi tein sen. Olisi pitänyt kysyä sinulta!
Jack!
Teitkö minulle lounaan?
Mitäs täällä on?
Mitä? -Äitini laittoi niitä lounaslaatikkooni.
Hostess, kaikkein rakkaimmalle
Hyvä. Vähän tännepäin. -Hän tekee niin taas.
Voi raukkaa. Hän ei voi hyvin.
Enpä tiedä. Ehkä se on väärällä käytävällä.
Lilly.
En päässyt sisään. Onko hän kunnossa? -Istutaan alas.
Onko? -On.
Hän voi ihan hyvin. Mutta tuota…
Istutaan alas. -En halua. Haluan puhua Jackille.
Hän pyysi estämään vierailut.
En ole vieras. Olen hänen vaimonsa.
On normaalia, että potilas haluaa tilaa.
Tilaako? Ajan tunnin molempiin suuntiin.
Niin paljon tilaa hän saa. -Hänellä on oikeus.
Ei kiinnosta. -Istuisit nyt alas.
Hyvä on! No niin! Istuminen auttaakin kummasti.
Etsitkö sen ex-kollegani? -Kyllä.
Olisit voinut sanoa, että hän hoitaa koiriakin.
Larrystä tuli melkein Johns Hopkinsin ylilääkäri.
Muttei sitten kuitenkaan.
Hän on siis luovuttaja muiden tapaan.
Milloin luulet, että saan nähdä Jackin?
En tiedä. Se riippuu Jackista.
Tiedätkö mitä?
Tässä. Anna tuo.
Ajoin tunnin. Niin minä teen.
Meidän vuoksemme. Etkä halua nähdä minua.
Luuletko, että haluan ajaa tunnin edestakaisin?
Ymmärrän.
Haluat tilaa.
Haluatko tilaa? Annan tilaa. Annan sitä tunnin molempiin suuntiin.
Et tainnut koskaan ajatella, mitä minä tein. Et kertaakaan!
Et edes yhtä kertaa!
Minullakin on tunteet!
Etkö halua nähdä minua? En halua nähdä sinua!
Minäkään en halua nähdä sinua! Mietitkö koskaan, etten halua nähdä sinua?
Hanki toinen vierailija!
Jack.
En kuule kissaa.
Se murisee. Kuuletko sen murinan? -Kuulen vain aikuisen miehen ulinan.
Homma menee näin. -Mitä?
Anna lääke sille kahdesti päivässä ruoan kanssa.
Eikä enää rekkamiesruokaa. Vain kuivaruokaa.
Onko selvä? -Selvä.
Tarkoitan sitä.
OK, kerron sille. Hei, kuulitko? Hei, ei enää nachoja.
Ei enää maissileipää, maissihodareita eikä juustonaksuja.
Älä katso minua noin. Miksi katsot minua noin?
Eikö äitisi ole täällä? -Hän hakee minut myöhemmin.
Odotetaan häntä.
Tiedän, mitä aiot sanoa. Sitä väsyttää koko ajan.
Veljenikin mukaan se on laihtunutkin.
Se on…
Sillä on paljon tuskia, eikä sen elämänlaatu…
Puhun elämänlaadusta kymmenvuotiaalle.
Eikö Howien äiti sanonut mitään?
Hän antoi suostumuksensa. Hän palaa myöhemmin.
Se ei ole hänen vikansa.
Hän ei ole hyvä tällaisessa.
Eikö mitään tosiaan voi?
Ei.
Kaikki hyvin.
Sinun pitää lopettaa nämä yllätysvierailut.
Tarvitsen palveluksen. Hän ei halua tavata minua.
Hän saa päättää niin. -Ilmeisesti.
Ajattelin, että voisit soittaa Reginalle. -Ei se niin toimi.
Mutta tiedät, miten toimii. Kai sinulla jotain vaikutusvaltaa vielä on?
Nyt ei ole hyvä hetki. -Ihanko tosi?
Oma mieheni poisti minut mielisairaalan vieraslistalta.
Teet nyt näin. Pyydä Fawnilta vastaanottoaika.
Että mitä?
Eikö sinun pitäisi auttaa minua? Eikö tämä ole sitä?
Epäterapiaa,
leikkiterapiaa tai miten vain. Eikö tämä ole ollut sitä?
Olenko tällä saarella ihan yksin? -En ole enää terapeutti.
Enkä ainakaan sinun terapeuttisi.
Totta puhut, koska oletkin ihan paska.
Ehkä lopetit siksi. Mikä tekee tästä niin paljon parempaa?
Sekö, etteivät kissat puhu?
Eivät puhukaan. Ne kuitenkin varaavat vastaanottoaikoja.
Mitä sinä haluat minusta? Jonkinlaisen vastauksenko?
Vahvistuksenko, että kaikki järjestyy? -Niin.
Juuri niin. Vastaukset ovat hyviä. Ihmiset haluavat vastauksia.
Minulla ei ole vastauksia.
Ei ikinä ollutkaan. Minä vain puhuin.
Kun tajusin sen, lopetin ne hommat sekä teeskentelyn.
Luuletko, että Jackin parantaminen olisi ratkaisu?
Mitä minun pitäisi tehdä?
Pitäisikö luovuttaa?
Kuten hän.
Tai kuten sinä.
Ainakin se on aktiivinen valinta.
Lopetetaan. Olen pahoillani. Ei olisi pitänyt edes aloittaa.
Se on syytäni. Sovitaan, ettemme enää jatka tätä, jooko?
Selvä homma.
Senkin paskiainen!
No niin, paskiainen, kohta sattuu.
Voi luoja.
Hei, Lilly.
Hei, Jack.
Muiden tukeminen oli se vastaus, jota etsinkin.
Auta sinäkin jotakuta tänään.
Pastori, se muutti minun elämäni, kun te autoitte minua.
Kun löysin Jumalan sanan, olin eksyksissä. Olin murtunut.
Riippuvainen. Harrastin irtosuhteita. En ole ylpeä siitä.
Se muistuttaa Efesolaiskirjeen kohdasta 6:7.
"Hyvällä mielellä palvellen, kuin palvelisitte Herraa ettekä ihmisiä."
Ei ihmisiä. Aamen.
Ei ihmisiä. Siitä on kyse.
Se oli sen opetus minulle.
Koska miehiä oli niin monta.
Tosi monta. Paljon miehiä.
Leiki tiikeriä.
Jahtaa häntääsi.
Minua huimaa. -Nouse istumaan.
Hyvä tiikeri. Nyt karjutaan.
Alas, tiikeri. Hyvä poika.
Tämä on hauskaa! -Jatka.
Nouse istumaan.
Pyöri ympäri.
Nyt karju.
Kovempaa.
Uudelleen.
Hyvä tiikeri. Hyvä poika. -Haluan leikkiä.
Saanko? -Saat.
Olen leijonankesyttäjä. -Ja hyvä oletkin.
Olisinko toinen leijona?
Olen tiikeri. -Ai niinkö?
Osaatko karjua?
Pelästytit minut. Se oli tosi hyvä.
Jos olemme sirkus, tarvitsemme lisää eläimiä.
Näen kirahvin.
Hei, Mel. Olet kirahvi.
Tule. Olet kirahvi.
Minäkö? -Niin.
Hyvä on. -Olet kirahvi. Nyt on kirahvi.
Kuka leikkii mudassa? Löysin norsun! Emmekö tarvitsekin norsun?
Bob, sinusta tulee norsu. Pystytkö siihen?
Joo. -Juuri noin. No niin, kaikki.
Tule, kirahvi. -Selvä.
Leijonankesyttäjämme kertoo, mitä tehdä.
Voimmeko tehdä ääniä? Miltä se kuulostaa, Bob?
Entä tiikeri?
Nuori leijonankesyttäjä, mitä käsket?
En halua leikkiä. -Kaikki on hyvin.
Kaikki on hyvin. Minä vain leikin.
Tehdäänkö sittenkin paraati?
Haluan mennä. -No niin, Jack. Se oli hauskaa.
Klovnien vuoro. Haluatko olla paraatibändissä?
No niin, kaikki. -Hetkinen. Hei!
Rauhoitu. -Mitä…
Minne kirahvi meni? -Jack.
Mentäisiinkö sisälle? -Mel, mitä on tekeillä?
Älä koske minuun. -Pelotat muita.
Mennään sisälle. -En halua mennä.
No niin… -En halua sisälle.
Anteeksi. -Olen kunnossa.
Irti! En halua sisälle!
Regina, en halua sisälle. Haluan leikkiä. Me vain leikimme.
En halua sinne.
Voi luoja.
Tarvitsen hinnantarkistuksen kakkoskassalle.
Hinnantarkistus neloskassalle.
Haloo. -Hei.
Tarvitsemme toisen tarkastajan kassoille neljä, kolme ja kaksi.
Travis, kassalle, kiitos. -Lilly.
Mitä hittoa sinä teet? -Pyytämäsi hinnanmuutokset.
Mistä lähtien olemme veloittaneet viisi senttiä kuukautissuojista,
friteeratusta kalasta tai lähes kaikesta muustakin täällä?
En tiedä. Siis eihän se…
Eihän se voi olla oikein. -Minkä värinen taivas maailmassasi on?
Hinnantarkistus leipomoon.
Ehkä minun pitäisi vaihtaa nämä takaisin, ennen kuin ihmiset käsittävät väärin.
Kaikki maksaa viisi senttiä!
Tai ehkä pitäisi pitää tauko. -Pidä koko loppupäivä.
Joudut ansaitsemaan tämän takaisin. Kuljet heikoilla jäillä.
Herra, mikään ei maksa viittä senttiä.
Ei mikään. -Esimies kassoille.
Tunnet jo minut
Ihan kuin olisit piirtänyt minut Ja sitten värittänyt
Olin paperinohut Siinä kunnossa ja mielentilassa
Luulin, että satuttaisit minua
Luulin, että on vuoroni, mutta
Ehkä satutatkin -Kestän kyllä.
Ehkä opin -Lilly Maynard.
Että rakkaus täytyy ansaita
Lilly Maynard.
Haluan siis kuulla sen laulun
Ensimmäistä kertaa
Haluan tuntea samoin
Kuin parhaimpina hetkinäni
Haluan pysähtyä, kelata eteenpäin
Ja kelata taaksepäin
En halua tietää Milloin on viimeinen kerta
Haluan siis kuulla sen laulun Ensimmäistä kertaa
En halua tietää
Milloin on
Viimeinen kerta
KOTTARAINEN
Ongelma reviiritietoisen olion, kuten kottaraisen kanssa on se,
että se otetaan henkilökohtaisesti.
Minusta luonnonlait eivät syntyjään ole oikein tai väärin,
kunnes kohtaa jotain -
hyvin käsittämättömän ja satunnaisen julmaa.
Siihen yrittää löytää jonkin syyn.
Kun sellaista ei sitten löydy, siitä alkaa tulla aika henkilökohtaista.
Hänkö siis tuli luoksesi linnun takia?
Kyllä, teknisesti ottaen.
Ja nyt tulit sitten puhumaan minulle siitä linnusta?
En -
sinänsä.
Tulin pyytämään sinulta, että puhuisit Lillylle.
En usko, että haluat rangaista häntä.
Ei. Haluan vain rangaista itseäni.
Kertoiko hän, miksi olen täällä? -Kyllä.
Hän siis pyysi sinulta apua,
koska olet hänen kallonkutistajansa,
mutta eläinlääkärin muodossa.
Hyvä on.
Hän tuli puhumaan kanssani.
En hoitanut asiaa kovin hyvin.
Miksi sitten olet täällä? -Minähän sanoin.
Jotta sinä… Pyydän… -Ai, tulit itsesi takia.
Kyllä. Hyvä on.
Tulit tänne parantamaan omaa oloasi.
Onnistuit. Me puhuimme.
Joten -
voi nyt sitten paremmin.
Haluatko oluen?
Minulle ainakin kelpaa.
Kiitti.
Tämä on kiva paikka.
Tämä kuului isoisälleni. Pirusti ruohonleikkuuta.
Tuoko se on? -Sepä se.
Näyttää harmittomalta. -Älä anna sen huijata.
Etkö voi sille mitään?
Jotkin asiat eivät ole hallinnassamme.
Mitä nopeammin ne tunnistaa, sitä nopeammin niistä voi päästää irti.
Katsos vain. Olinpa filosofinen.
Se tulee tänne. Voi paska!
Jessus! Hullu lintu!
Se kiertää takaisin.
Joo, heitä!
Voi paska! -Hieno heitto, rouva M!
Mitä oikein teit, Lilly? -Napakymppi.
Se oli mahtavaa. -Ei.
Hae jotain. -Selvä.
Mitä haen? -Pyyhe tai jotain.
Missä pidät…? -Hae nyt se pyyhe!
Haetaan.
Sokissa.
Se tukehtuu. -Parempaa en löytänyt.
Lintuanatomia ei ole erikoisalaamme. -Näyttää kolibrilta.
Ne ovat kaikki samanlaisia. -Se on etummainen ilmapussi.
En tiedä, miten pääsen siihen käsiksi. Missä lintulaatikko on?
Ei sinulla ole. -On. Siinä on kaikki välineet.
Hienoa. Eläinlääkäri ilman lintulaatikkoa. -Odota ulkona.
En. -Entä sekoituspilli?
Hyvä idea. -Oletko tehnyt tätä ennen?
En ole. Oletko itse? Haluaisitko spesialistin?
Onko se vaihtoehto? Haluaisin, koska puhut pilleistä.
Odota ulkona. -En odota ulkona!
Ulos! -Mene nyt.
Mitä tarvitset?
Tuota noin, antiseptista saippuaa, steriilin peitteen ja vodkaa.
Vodkaako? Ai sinulle.
Löytyy pullo giniä. -Se käy.
Jack.
Tänään haluan puhua rehellisyyden tärkeydestä itsellemme.
Velma, haluatko aloittaa?
Olen kyllästynyt tähän puhumiseen. -Selvä.
Se oli rehellistä. -Minä voin.
Jos se sopii.
Kyllä, tietenkin.
Olen masentunut. Siksi olen täällä.
Pieni tyttäreni menehtyi.
Sitten yritin menehdyttää itseni.
Se ei ole hauskaa, mutta niin minä yritin tehdä.
Luulin sen johtuvan Katiesta. Se oli…
Se on tyttäreni nimi. Katie.
Mutta jos olen rehellinen itselleni, olen kärsinyt tästä parikymppisestä asti.
En tiedä, miten tästä noustaan.
Minä olen käynyt terapeuteilla. Olen ottanut lääkkeitä.
Joskus se toimii, ja minusta tuntuu paremmalta.
Sitten vähän päästä -
minä luovutan.
Koska en tarvitse sitä.
Koska kyllähän minä oman elämäni kestän.
Luovutan itseni suhteen todella nopeasti.
Sitten luovutan minua rakastavien suhteen.
Siis vaimoni.
Vaimoni…
Vaimoni ei osaisi luovuttaa.
Hän ei tietäisi, mistä aloittaa. Hän vain jatkaa.
Hän vain jatkaa toivomista, uskomista -
ja toimimista tässä maailmassa, ja minä vihaan häntä sen takia.
Ja rakastan häntä tosi paljon samalla.
Niin paljon,
että haluan olla luovuttamatta hänen kanssaan.
En hänen vuokseen.
Hänen kanssaan.
Tällainen on minun päiväni.
Hyvä päivä.
Jack.
Olet paskiainen.
Paperia.
Tiedän.
Kiitos, että jaoit.
Vie se kotiin. Ei tänne kannata jäädä. -Mitä teen?
Yritä laittaa tätä pari tippaa sen kurkkuun parin tunnin välein.
Jos voit. -Herääkö se?
Vaikea sanoa.
Mitä sen siivissä on? -Sidottu, jottei se voi karata.
Vaikka se heräisikin, minun pitää ehkä…
Jos haava ei parane, se on puolustuskyvytön.
Ei olisi reilua lähettää sitä näin omilleen.
Hassua, miten se toimii. -Miten mikä toimii?
Ajatus siitä, että se yrittää selviytyä tuolla julmassa maailmassa yksin.
Kottaraiset eroavat muista linnuista.
Pariuduttuaan ne rakentavat pesän yhdessä.
Ja ne suojelevat sitä -
yhdessä.
Ne ruokkivat poikasetkin yhdessä.
Niiden ei vain ole tarkoitus olla yksin.
Omillaan.
Tosi hienovaraista.
Sitä minäkin.
No niin, otapa tästä.
Edes vähäsen.
Tästähän sinä pidät.
Koomapotilaalle puhuminen voi kuulemma auttaa paranemaan.
Otahan nyt.
Haloo.
Olen vähän kiireinen, Jack.
Minulla ei ole aikaa kuunnella hengitystäsi.
Tiedäthän, ettet ole ainoa, joka kärsii?
Siitä lähtien, kun Katie jätti meidät, elämä on ollut…
Ja sitten sinä teit, mitä teit. Se ei ole kuule okei.
Olen pitänyt paikkaa pystyssä vuoden.
En ole ehtinyt miettiä omia tunteitani edes viittä minuuttia.
Emme näytä pääsevän koskaan siihen.
Se on aika vitun itsekästä, vai mitä? Joten kun palaat, asiat muuttuvat.
Asioita sanotaan,
kyyneleitä vuodatetaan, ja sitten me jatkamme eteenpäin.
Löydämme erilaisen, mutta jopa paremman elämän kuin aiemmin,
sillä en halua jäädä jumiin johonkin uuteen entiseen.
Ja pyydät anteeksi,
että yritit viedä itsesi minulta.
Sanot sen joka päivä. Loppuelämämme joka päivä.
Siitä tulee tosi pitkä aika.
Me elämme nimittäin pitkän elämän. Ja me elämme sen yhdessä.
Lyön nyt luurin korvaasi. Sitten olemme tasoissa,
koska sinäkin löit luurin korvaani.
Ja pitää ruokkia lintu,
jonka yritin tappaa.
Ymmärrätkö?
Olet naimisissa. Ainakin oletan, että olet naimisissa.
Siis yksiavioisesti.
Siis… En tiedä. Ovatko linnut yksiavioisia?
En tiedä, miten se toimii.
Tässä on putkesi.
Otahan.
SEURAA SYDÄNTÄSI
Erinomaista, Sarah. Varo sormiasi.
Näyttää siltä kuvalta. Oikein hieno.
Velma, mitäs sinä teet? -Näetkö? Tässä on kytkin.
Se menee tuohon. Kun sen kääntää, se pysyy pystyssä.
Ylhäällä on. -Kyllä. Luovaa.
Luulen,
että unohdit jotain.
Se reikä, johon se pannaan. -Ai niin, joo!
Voinko jättää sen näin?
Miten se toimisi?
Pitääkö sen toimia?
Eipä kai.
Se on ihana.
Kiitos.
Hyvännäköinen puu.
Miten nukut? -Hyvin.
Miltä sinusta tuntuu?
Olet tapojesi orja. -Olosi on siis hyvä.
Kyllä.
Entä jos lakkaan voimasta hyvin? Mitä jos se ei kestä?
Se on mahdollista.
On pakko sanoa, etteivät sessiomme juuri ole auttaneet.
Mutta sinä edistyit. -Niin tein.
En vain tiedä, johtuiko se sinusta.
Tulet kokemaan hyviä ja huonoja päiviä.
Tulen kaipaamaan näitä viisauksia. -Elämä on ennalta arvattavaa sillä tavoin.
Omaksu arkirutiinit.
Se on hyväksi.
Ai niin, elämisen rutiini.
Tee päivällinen, nuku, herää, petaa sänky, suutele vaimoa.
Mutta lopulta palaat töihin ja olet taas lasten seurassa.
Ehkä voit aloittaa puutarhanhoidon.
Jonain päivänä sanot tyttäresi nimen ajattelematta sitä.
Sinä vain sanot sen muistellen ilman kärsimystä.
Se siitä sitten.
Tuo oli aika hyvä.
Kiitos.
Ehkä sinulla on vielä toivoa.
Heipä hei.
Älä tee niin.
Otan sinut käsiini.
Kaikki on hyvin.
Kas niin.
En pelkää sinua.
Olet tosi pieni.
Lisäksi kypäräni on lähellä.
Vien sinut ulos.
Hän taisi olla väärässä sinusta.
Ehkä minäkin.
No niin. Hyvä. Lennä.
Lennä nyt. Ole kiltti ja mene. Ala mennä!
Lennä! Lennä nyt!
Lennä! Niin sitä pitää.
Niin sitä pitää, senkin paskiainen!
Sanoinko, että meillä on uusi nojatuoli?
Ehkä.
Se on nahanomaista. Se tuoksuu vähän kuivalihalta.
Siitä hajusta minä pidän.
Ajattelin,
että kulmasohva toimisi siinä huoneessa.
Missä?
Ikkunanurkassa siihen suuntaan,
missä Katie leikki.
Se toimii.
Tein sinulle jotain.
Se on ihana.
Et tiedä, mikä se on.
Onko sillä tarkoitus? -On. Se on valokytkimen suojus.
Mutta -
kytkimen reikä puuttuu.
Tarvitseeko se reiän?
Joo. Pitäähän kytkimelle aukko olla. Muuten valoa ei pysty käyttämään.
Mitä sitten tehdään?
Olen pahoillani. -Keksimme jotain.
Ei, vaan…
Olen todella pahoillani siitä kaikesta.
Ansaitset parempaa. -Ei se mitään.
Ei se mitään.
Oletan,
että tämä korvaa kaiken.
Leikkaamme siihen reiän. -Fiksua.
Se on fiksua.
Leikataan siihen reikä.
Muuten joutuisimme valitsemaan jatkuvan pimeyden tai jatkuvan valon.
Se olisi hullua.
Ei millään pahalla. -Ei, tottahan se.
Odota Odota hetki
Minulla on jotain sanottavaa
En pyydä Sinua siirtymään eteenpäin tai unohtamaan
Mutta nämä ovat parempia päiviä
Kyllä se paranee. -Että myöntää olleensa väärässä koko ajan
Ei ole ihmeellistä armoa
Ollapa rakastettu Kuin laulu, jonka muistaa
Vaikka olisikin itse jo muuttunut
Kerro siitä. -Kerro
Meninkö sivuraiteille?
Valehtelinko silmääni räpäyttämättä?
Sainko sinut kompastumaan?
Olinko häpeäksi perheelleni?
Näkyikö se, kun olin heikko?
Mitä sitten näitkin
Se en ollut minä. Voi, se en ollut minä
Teenkö itsestäni siunauksen
Kaikille, jotka tapaan?
Kun kaadut Nostan sinut jaloillesi
Vietänkö aikaa perheeni kanssa?
Näkyikö se, kun olin heikko?
Täytyy myöntää, että olen vähän peloissani.
Kun näet sen
Samoin.
Se olen minä
Pue tämä.
No niin. Porkkanaa, tomaattia ja salaattia.
Jos pääset kurkuille, ota kaksi. -Selvä.
Kolmannellako?
Yksi, kaksi, kolme.
Mitä…?
Paskiainen!
Tekstitys: Antti Rinta-Loppi