Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אם כבר ציירת איתי בעבר,‬
‫את בטח יודעת שאני אוהב לצייר עצים גדולים.‬
‫על איזה גודל מדובר פה?‬ ‫-עצים עצומים.‬
‫עצים פשוט עצומים, ועלים, וענפים יפהפיים.‬
‫תמיד חשבתי שבוב רוס סקסי מאוד.‬
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫אתה יודע, השיער,‬ ‫ג'ינס של אמהות. אני בעניין.‬
‫באמת.‬ ‫-אלוהים.‬
‫לגמרי שכחתי להגיד לך‬ ‫שקודם הסתכלתי על קייטי ישנה.‬
‫עשיתי את הקטע הזה של להריץ מהר לעתיד,‬
‫ויכולתי לראות למי היא הפכה וכל זה.‬
‫עשיתי את זה, והיה מדהים.‬ ‫היא מתמחה בכפות רגליים.‬
‫הבת שלנו מומחית לכפות רגליים?‬
‫בקליבלנד. והולך לה ממש טוב.‬ ‫השלישית במרפאה שלה.‬
‫היא נוהגת בלקסוס בת ארבע. לא רע.‬
‫תמיד חשבתי שהיא תהיה משהו כמו קצבית.‬
‫קצבית?‬ ‫-קצבית.‬
‫קצבית טבעונית.‬
‫היא תיקח גזרים ותחתוך אותם לסטייקים קטנים,‬
‫וצלעות החזיר שלה יהיו בעצם עשויות מכרובית.‬
‫את חושבת שכדאי להוסיף פה ציפור?‬
‫קשה לצייר ציפורים.‬ ‫-צריך להיות עדינים איתן.‬
‫שלום.‬
‫תראו מי התעוררה.‬ ‫-ישנת טוב, קייטי?‬
‫כן?‬ ‫-את רוצה לבחון את הקיר שלך?‬
‫טה-דה!‬ ‫-לא רע.‬
‫היא יודעת שאני לא ציירת. היא חכמה.‬
‫הקצבית הקטנה של אמא.‬
‫מי רופאת הרגליים של אבא?‬ ‫-או הקצבית של אמא.‬
‫כן, זאת את.‬
‫כן, באמת.‬
‫את משהו משהו.‬
‫היית מאמין שהוא היה מטפל?‬ ‫הוא לא מסוגל לדבר אפילו עם חיות.‬
‫עכשיו הוא צריך לדבר עם החיות ועם הבעלים.‬
‫ממש מתסכל.‬
‫- ל' פיין -‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫- לחסוך כל יום! -‬
‫לילי למחלקת ירקות.‬
‫לילי, ירקות.‬
‫- סנו בולס -‬
‫תזיז את זה שמאלה.‬
‫עצור! יודע מה?‬
‫עוד שמאלה.‬ ‫-שמאלה שלי?‬
‫כן, שמאלה שלך. בסדר.‬
‫עכשיו תזיז אותו, תזיז הכול.‬
‫לכאן. עוד קצת.‬
‫יותר מדי.‬
‫בסדר, שם.‬
‫אנחנו לא אמורים לעשות ספירת מלאי?‬
‫יודע מה?‬
‫הנה.‬ ‫-תן לי שניים.‬
‫כבר.‬
‫לילי.‬
‫אני יכולה לנסוע לסופר-סטור,‬ ‫ולקנות שניים כאלה בארבעה דולר.‬
‫לילי?‬
‫גברת אוברהופר.‬ ‫-הדברים האלה הורסים את השיניים.‬
‫רק אם אוכלים אותם בעשרות.‬
‫לך לספור מלאי של משהו.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה העניינים, יקירה?‬
‫הכול טוב.‬
‫איך הולך עם ג'ק?‬
‫פשוט מעולה. כן. אני…‬
‫תודה ששאלת. אני אזכור להגיד לו שמסרת ד"ש.‬
‫דיברתי עם הכומר.‬
‫אנחנו נשמח לבוא לביקור,‬
‫ולדבר איתך.‬
‫אני לא יכולה לדמיין לעצמי מה עברת.‬
‫לילי למקפיאים.‬
‫לילי, מקפיאים.‬
‫תמסרי דרישת שלום לכומר.‬
‫אני אגיד לך את האמת, לילי.‬
‫אנשים שמו לב שאת מתנהגת קצת מוזר.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫את יודעת,‬
‫עם העניין הזה, עם כל מה שקורה. דעתך מוסחת.‬
‫דעתי לא מוסחת.‬
‫ישו המתוק!‬
‫מה זה בדיוק? סלפי עם מסטיק?‬
‫הדעת של כולם מוסחת.‬
‫אף אחד לא עובד.‬ ‫-בסדר. טרוויס,‬
‫אתה יודע שאני צריכה‬ ‫ללכת הערב לעוד פגישה ברוזווד.‬
‫אולי פשוט נבחר…‬ ‫-שוב?‬
‫טוב, זה…‬
‫זה יהיה ככה בכל יום שלישי,‬ ‫לפחות פעם בשבוע.‬
‫אז…‬ ‫-את רואה?‬
‫על זה אני מדבר. את יד ימיני, לילי.‬
‫אבל הראש שלך לא במשחק.‬
‫מה הטעם בקוורטרבק מקצועני‬ ‫אם אין מתקלת שמאלית?‬
‫מי ישמור עליו מבליץ?‬ ‫-אני לא ממש מתעניינת בפוטבול.‬
‫טוב…‬
‫תיכנסי לעניינים.‬
‫בסדר.‬
‫שרי, די עם הסלפי.‬
‫עם מסטיק או בלי מסטיק. בסדר?‬
‫כבר דיברנו על זה.‬
‫- ג'ק מיינרד -‬
‫שכה אחיה, את לילי.‬
‫כן. זה השם שלי.‬
‫הוא מקבל את השקיות, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫בכל שבוע. אני אכניס אותך.‬
‫שלום.‬
‫היי. נפלא לראות אותך.‬
‫היי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫היי, מותק.‬ ‫-הולך לי מעולה.‬
‫כן?‬
‫כן.‬ ‫-אתה נראה טוב.‬
‫בסדר, בואו נתיישב במקומות.‬ ‫נדמה לי שבסוף הפעם שעברה‬
‫דיברנו על טריגרים רגשיים.‬
‫למישהו יש מחשבות או שאלות בנושא?‬
‫לא?‬
‫טוב, כמו תמיד…‬
‫את מכירה אותי. תמיד נכנע ללחץ חברתי.‬
‫כן, אבל אתה שונא את הדברים האלה.‬
‫יש עכשיו כל מיני טעמים.‬
‫אז אני רוצה שהערב נדבר על אמון.‬
‫לילי, בואי נתחיל איתך ועם ג'ק.‬
‫בסדר, בטח.‬
‫יש משפחות שקשה להן להסתגל‬
‫אחרי שהייה ממושכת בנפרד,‬
‫כיוון שהכול הולך להשתנות.‬
‫אני לא חושבת שתהיה לנו בעיה עם זה.‬
‫אני מבינה למה זאת בעיה‬ ‫עבור חלק מהאנשים, אבל…‬
‫טוב,‬
‫שינוי הוא דבר מפחיד,‬ ‫אבל הוא לא חייב להיות רע.‬
‫מפחיד? אנחנו לא…‬
‫אנחנו לא מפחדים. נכון? זאת אומרת…‬
‫היא בסדר.‬
‫ברור שאני בסדר. גם אתה בסדר.‬
‫זה נכון, ג'ק?‬
‫בואי נמשיך הלאה, בסדר? יש עוד הרבה אנשים.‬
‫אנחנו פשוט…‬
‫לא ממש דיברנו על זה, אבל אני…‬
‫לא דיברנו. זאת אומרת…‬ ‫-תקשיבי.‬
‫אם את רוצה לדבר על זה,‬ ‫אז בואי נדבר. בבקשה.‬
‫יופי, כדאי. שנדבר על זה.‬
‫בוא נדבר על משהו חוץ מעישון וייפים.‬
‫מה יהיה בשבוע הבא? מת'?‬
‫באמת?‬ ‫-לא במקום.‬
‫לא במקום, לילי.‬
‫זאת בדיחה. לא התכוונתי.‬
‫זה לא משנה.‬ ‫היא סכסכה ביני לבין הבן היחיד שלי.‬
‫מה עם זה?‬ ‫-טוב, אמא, את יודעת שלא…‬
‫אני לא אמא שלך!‬ ‫-אפשר לדבר על משהו אחר?‬
‫ראיתי אותה בטלוויזיה עם הד"ר פיל הזה.‬
‫ולמה.‬ ‫-היא והוא זממו לקשור לי את השחלות.‬
‫אמא, תירגעי.‬ ‫-אמא.‬
‫אני לא אמא שלך!‬ ‫-ולמה.‬
‫ולמה, שבי.‬ ‫-אל תדברי איתי!‬
‫למה את אומרת לי להיות רגועה? אני רגועה!‬
‫לילי.‬
‫לילי!‬
‫יש לך שנייה?‬
‫כן.‬ ‫-זה לא הלך כל כך טוב.‬
‫לא יודעת, נראה לי‬ ‫שוולמה התקדמה התקדמות רצינית.‬
‫מגיע לי.‬
‫לא בדיוק מה שנקרא‬ ‫המלצה חמה על טיפול פסיכיאטרי.‬
‫איך הולך לו?‬
‫באמת.‬
‫זה ייקח זמן, לילי. הוא עבר הרבה.‬
‫טוב, ככה זה נראה.‬
‫ומה איתך? את חוזרת לשגרה רגילה?‬
‫עשית משהו עם הדברים של קייטי?‬
‫איך זה קשור למשהו?‬ ‫-קשה להתמודד עם טריגרים רגשיים כאלה.‬
‫את אומרת שאני צריכה להיפטר מהדברים שלה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫איך תרגישי אם תעשי את זה?‬
‫אני חושבת שמאוחר, וכדאי שאצא לדרך.‬
‫לילי, כשאת באה הנה, יוצא לך מזה משהו?‬
‫כן, אבל בואי נתמקד בג'ק.‬
‫אנחנו מתמקדות בו. אבל את גם רואה מישהו?‬
‫אני רואה אנשים כל הזמן.‬ ‫אני רואה אותך ברגע זה.‬
‫בסדר, לילי.‬
‫גם את צריכה לעשות את העבודה.‬
‫בסדר. טוב, יופי.‬
‫עבדתי פעם עם מישהו שגר קרוב אלייך.‬
‫מטפל.‬
‫אולי תוכלי להתקשר אליו.‬
‫לארי פיין?‬
‫כמו ב"שלושת המוקיונים"?‬
‫הוא בחור טוב, לילי.‬
‫מישהו שאפשר לדבר איתו.‬
‫בטח, רג'ינה.‬
‫יהיה נחמד אם תראי מישהו‬ ‫לפני שתהיי חייבת לראות מישהו.‬
‫כן. טוב, אני אראה אותך בשבוע הבא.‬
‫שלום, ג'ק.‬
‫תודה.‬
‫מלילי.‬
‫היא עקבית.‬
‫זה רע?‬
‫תודה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫נו, כבר.‬
‫היי, קטנצ'יק, שים לב לאן אתה עף.‬
‫שיט.‬
‫בן זונה!‬
‫איך אתה ישן?‬
‫נהדר. תודה.‬
‫אתה אוכל בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן. האוכל פה משובח.‬
‫אני לא יודע אם מחלקים כוכבי מישלן‬ ‫למרכזים לרפואת הנפש,‬
‫אבל אם כן…‬
‫והתרופות.‬
‫איך הן עובדות?‬
‫אני באמת לא יודע.‬
‫מה אתה חושב?‬ ‫-השאלה היא לא מה אני חושב.‬
‫טוב…‬
‫אשתך באה לבקר אותך?‬
‫אשתי?‬
‫היא באה לבקר אותך?‬
‫אתה יודע, התכוונתי לשאול משהו.‬
‫זה חייב לקרות כל כך הרבה?‬
‫הביקורים, זאת אומרת. פשוט…‬
‫לא נעים לי שהיא צריכה לנסוע עד פה כל שבוע.‬
‫אתה חולם חלומות על הבת שלך?‬
‫הבת שלי?‬
‫לא.‬
‫סליחה, גברת.‬
‫כמה עולה העריסה?‬
‫יש לכם תוכניות לכורסה הזאת?‬
‫לא ממש.‬
‫- לארי פיין‬ ‫רח' אל סנטרו 1122 -‬
‫- מרפאה‬ ‫החברים הכי הטובים -‬
‫דגי זהב? אלוהים אדירים.‬
‫לא, אני חושבת שכשהם הולכים,‬ ‫הם… את יודעת…‬
‫אני משתתפת בצערך.‬
‫בסדר. ביי.‬
‫אפשר לעזור?‬ ‫-לא.‬
‫פשוט נדמה לי שטעיתי.‬ ‫-באת לד"ר לארי?‬
‫קוראים לו לארי פיין?‬ ‫-אנחנו קוראים לו ד"ר לארי.‬
‫לילי מיינרד?‬
‫כן, זאת…‬
‫בסדר. וואו!‬ ‫-הלן.‬
‫הלן, בבקשה!‬
‫אני לא מצליחה. למה נראה לך שבאתי הנה?‬
‫סליחה.‬
‫איך קוראים לחיה שלך?‬
‫זה בדיוק העניין. אין לי חיה.‬
‫אין לך חיה?‬ ‫-לא.‬
‫ד"ר לארי,‬
‫ללילי יש תור, אבל אין לה חיות.‬
‫זה תקדים.‬
‫אוי. היי! אני נשואה, חבר.‬
‫זה קורה לי 24 שעות ביממה.‬
‫אני רוצה שתקצוץ לו את הג'ולות.‬ ‫-הלן, זה נקרא סירוס.‬
‫לאף אחד לא יקצצו את הג'ולות. אני מניח.‬
‫מה שאומרים עליי נכון.‬
‫יש לך שאלה שקשורה לחיות או מה?‬
‫לא, אין לי.‬
‫איזו בחורה הפנתה אותי אליך.‬
‫בחורה?‬
‫רג'ינה מילר?‬
‫היא עדיין בשירות הציבורי?‬
‫היא עובדת ב"אופקים חדשים".‬
‫טוב, גזלתי מספיק מזמנך, אז תודה.‬
‫לא, למה שלא תיכנסי פנימה?‬
‫תיכנסי. וגם הוא.‬
‫את לא.‬
‫שבי.‬
‫ארצה.‬
‫לא לזוז.‬
‫בואי.‬ ‫-כן.‬
‫אני אמורה להיות פה?‬
‫זה לא יפריע לו.‬ ‫אני לא מבין למה רג'ינה עשתה את זה.‬
‫אני כבר לא בתחום בריאות הנפש.‬ ‫יצאתי ממנו לפני עשר שנים.‬
‫כדי להיות וטרינר?‬
‫זה לא קצת מוזר?‬
‫יש הסבר פשוט, בעצם,‬
‫אבל בואי נסתפק בזה שזה מוזר.‬
‫מה עשית ב"אופקים חדשים"?‬
‫לא הייתי שם. זאת אומרת, הייתי,‬
‫אבל בעלי שם, אתה יודע.‬
‫מצבו משתפר?‬ ‫-נראה לי.‬
‫הוא אומר שהוא בסדר.‬ ‫-זה טוב.‬
‫ומה איתך?‬ ‫-אני? גם אני בסדר.‬
‫אז רג'ינה שלחה אותך אליי כי את בסדר.‬ ‫-זה לא היה רעיון שלי.‬
‫אבל את פה.‬ ‫-כן.‬
‫אני…‬
‫אתה יודע, היא אמרה שזה יכול לעזור לו קצת‬
‫אם גם אני אעבוד קצת, אז…‬
‫גם קצת החלפתי חלק מהרהיטים שלי,‬
‫את רוב הרהיטים שלי,‬ ‫בכורסת טלוויזיה מחיקוי עור.‬
‫לא את כולם, אבל…‬
‫הבת שלי, התינוקת שלנו, מתה.‬
‫לפני קצת יותר משנה, אז…‬
‫תסמונת מוות בעריסה. זה מה שאמרו לנו.‬
‫זה נורא.‬
‫בעלי, ג'ק, לא התמודד עם זה כל כך טוב.‬
‫ואת כן?‬
‫לא, אני…‬
‫לא.‬
‫שאלה טובה.‬
‫בסדר. טוב…‬
‫אני כבר לא עושה דברים כאלה.‬
‫אל תיעלב, אבל די רואים.‬
‫אולי רג'ינה תוכל לארגן לך מישהו אחר.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫אם תהיה לך בעיה עם חיה,‬ ‫את יודעת איפה למצוא אותי.‬
‫תודה.‬
‫טריגר, תחזיק מעמד. זה לא הולך להשתפר.‬
‫טוב מאוד, שרה, אבל… בסדר. אל…‬
‫תירגעי. תתייחסי אליו בעדינות.‬ ‫את לא צריכה להרוג אותו במכות.‬
‫ולמה, זה… מה זה?‬
‫אמוג'י.‬
‫של קקי.‬ ‫-נראה ממש מדויק.‬
‫מתי אוכל לשים אותו בתנור?‬ ‫-בקרוב, יקירה, בקרוב מאוד.‬
‫ג'ק, איזה יופי.‬
‫יש לי כלים יותר עדינים מאחורי המדף.‬
‫יופי. הפעם זה יותר מאוזן.‬
‫תמשיכי ככה.‬
‫- זיין, קייטי, ליאם -‬
‫מצאת את הכלים.‬
‫כן.‬
‫מאיפה הדבר הזה?‬
‫סתם זבל, מהימים שזה היה בית ספר.‬
‫מה קרה לו?‬ ‫-לבית הספר?‬
‫לא היו מספיק ילדים.‬
‫בוא נלך לגמור את האגרטל שלך.‬
‫הוא גמור.‬
‫קדימה! תעוף מפה!‬
‫לך! זאת הגינה שלי!‬
‫ואל תחזור!‬
‫היי, לילי.‬
‫עם מי דיברת?‬ ‫-איתך, צ'אק.‬
‫סליחה. צ'אק, סתם צחקתי…‬
‫אין צורך בתפרים.‬
‫קיבלת לאחרונה חיסון טטנוס?‬ ‫-אני צריכה לקבל?‬
‫רק ליתר ביטחון.‬
‫הציפור בטח חשבה שאת מהווה איום.‬
‫עכשיו אני באמת מהווה איום.‬
‫זאת עונת הרבייה, את יודעת.‬
‫ביצים, גוזלים, כאלה דברים.‬
‫אולי כדאי שתתרחקי מהחצר לזמן מה.‬ ‫-החצר המזדיינת הזאת שלי!‬
‫את תמיד כועסת כל כך?‬
‫הייתי אמורה להתקשר למשטרה?‬ ‫אמרת לי להתקשר אם יש לי בעיה עם חיה.‬
‫את מכירה את השלב השלישי בתהליך ההתאבלות?‬
‫אני מניחה שזה השלב שאחרי השלב השני.‬ ‫-לא בהכרח.‬
‫אבל בדרך כלל.‬
‫הוא נקרא "מיקוח וכעס".‬
‫אף אחד לא דיבר איתך על זה?‬
‫לא. מה השלב שאחרי זה?‬
‫דיכאון.‬
‫יופי, אני כבר לא יכולה לחכות.‬
‫יכול להיות שלא תצטרכי לחכות יותר מדי.‬
‫סיימנו.‬
‫תודה.‬
‫תשמע, סליחה על ההטרדה.‬ ‫-לא הטרדת.‬
‫אני אנסה למצוא רופא של אנשים.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה.‬
‫איך הציפור נראתה?‬
‫לא יודעת. כהה. עם כנפיים.‬
‫זה מצמצם את האפשרויות.‬
‫למה?‬
‫אם את רוצה… את יודעת,‬
‫לדבר על זה.‬
‫לדבר על הציפור?‬
‫כן, על הציפור.‬
‫בסדר.‬
‫כן.‬
‫בסדר, טוב…‬
‫להתראות.‬
‫כן.‬
‫בינתיים, תשמרי מרחק מהשכן החדש שלך.‬
‫כן, שכן חדש. מצחיק.‬
‫לא כדאי לך לקחת אותו.‬
‫פטריות.‬
‫טוב, אני לא רוצה פלפל פטריות.‬
‫מי רוצה?‬
‫יש לך משהו שיכול להבריח ציפורים?‬
‫מרתיע ציפורים?‬ ‫-כן.‬
‫"מר-לכו-ציפורים".‬ ‫-מצחיק.‬
‫אני אוהבת בדיחות טובות.‬
‫מה דעתך על קוצים?‬
‫לא, אני לא צריכה לשפד אותן.‬
‫יש לי את זה.‬
‫מין…‬
‫כדור חוף מאסיה.‬
‫כן, יש לי אחד ליד הבריכה. לא באות ציפורים.‬
‫גם אנשים לא.‬
‫יודעת מה? יש לי את זה.‬
‫אני אמורה לבוא אחרייך?‬
‫בת…‬
‫גם הציפורים ייבהלו למוות.‬
‫אני אקח אותו.‬
‫מה דעתך על זה, חתיכת חרא?‬
‫כשאשתי נפטרה, לא חשבתי‬ ‫שאוכל להמשיך. לא ידעתי איך.‬
‫ולמען האמת, אני עדיין לא יודע איך,‬
‫אבל אני ממשיך.‬
‫בכל בוקר אני מבקש‬ ‫את הכוח והאומץ להמשיך הלאה,‬
‫ולהיות שם בשביל הזולת.‬
‫אמן, כומר, אני יכולה להגיד לך‬ ‫שחוללת אצלי שינוי.‬
‫הלו?‬
‫לא תאמין מה אני רואה.‬
‫מין תוכנית דתית כזאת, "הכוח העליון".‬
‫נשמע כמו חברה לאספקת חשמל.‬
‫או חנות גראס.‬
‫עדיין קוראים לזה "גראס"? יש לי הרגשה‬
‫שיש דרך יותר מגניבה להגיד את זה.‬
‫או אמוג'י. אני בטוחה שיש אמוג'י, נכון?‬
‫יש אמוג'י לכל דבר.‬
‫נחש מה? התחלתי לעבוד שוב בגינה.‬
‫מצאתי את המשפך שצבעת עם קייטי.‬
‫הוא היה קבור בין השיחים.‬
‫כמעט פגעתי בו עם המכסחת.‬
‫"…וימררו את חייהם בעבודה קשה‬
‫בחומר ובלבנים ובכל עבודה בשדה,‬
‫את כל עבודתם אשר עבדו בהם‬
‫בפרך."‬
‫מים?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫יופי. ביי.‬
‫להתראות.‬
‫זאת הציפור, אדוני השוטר.‬
‫זרזיר ארוך זנב.‬
‫הוא קצת רחוק מביצות אוקיצ'ובי שבפלורידה.‬
‫אולי הוא הלך לאיבוד.‬
‫אני מניחה שאתה לא מרבה‬ ‫לדבר עם המטופלות שלך.‬
‫כי הן חיות? לא, אנחנו מדברים כל הזמן.‬
‫השיחה נוטה להיות חד צדדית,‬ ‫אבל זה בסדר מבחינתי.‬
‫מה שלום ג'ק?‬
‫טוב, כנראה. אני צריכה לראות אותו מחר.‬
‫את צריכה?‬
‫מחר יום שלישי.‬ ‫בימי שלישי בערב יש ערב משפחתי.‬
‫לזה התכוונתי.‬ ‫אני צריכה לראות אותו, כי יש ערב משפחתי.‬
‫ואת לא רוצה?‬ ‫-כן, הוא בעלי.‬
‫אני יוצאת מוקדם מהעבודה כל שבוע‬ ‫רק כדי להגיע בזמן.‬
‫אני חושבת שהייתי משתגעת‬
‫אם הייתי נעולה שם 24 שעות ביממה.‬
‫אבל נראה שלא אכפת לו.‬
‫אז האשפוז היה רעיון של ג'ק?‬
‫בערך.‬
‫בערך?‬
‫ככה זה עובד?‬ ‫-ככה מה עובד?‬
‫זה.‬ ‫-אוי, חשבת…‬
‫לא, אם היינו עושים את זה, הייתי פשוט אומר,‬
‫"אני מצטער, זמננו אזל.‬ ‫קחי את התרופה הזאת."‬
‫בכל אופן, אנחנו סתם מדברים.‬
‫לפעמים אנחנו מרחיקים אנשים‬ ‫רק כדי לראות אם הם יחזרו.‬
‫כן?‬
‫אולי הפעם יהיה יותר טוב.‬
‫נראה לך?‬
‫אולי.‬
‫בטוח שזה לא היה עורבני כחול?‬
‫פעם תפרתי חתול שנכנס לזירה עם עורבני כחול.‬
‫ציפור תוקפנית מאוד.‬
‫לא נראה לי שזה היה עורבני כחול. מה זה?‬
‫זה נץ.‬ ‫-לא, זה לא היה נץ.‬
‫אני יודעת מה זה נץ.‬
‫הם היו דינוזאורים פעם.‬
‫ציפורים. בטח ידעת את זה, כי אתה וטרינר.‬
‫ידעתי את זה עוד לפני שהייתי וטרינר.‬
‫מה קרה לראש שלך?‬
‫יש ציפור שחושבת שאני מהווה איום.‬
‫את מאיימת עליה?‬
‫לא!‬
‫לא, אני מתעסקת בענייניי בגינה.‬
‫לא אכפת לי מה היא.‬ ‫רואים שהיא לא מבשלת, היא כזו רזה.‬
‫יש לנו כורסה חדשה.‬
‫מה היה לא בסדר בישנה?‬
‫כלום. חשבתי שאנחנו צריכים שינוי.‬
‫אתה לא רציני.‬
‫לך.‬
‫תרד מהינשוף שלי!‬
‫זה זרזיר מצוי.‬
‫את רואה את הכתמים הלבנים‬ ‫שנראים כמו כוכבים?‬
‫ציפור טריטוריאלית מאוד.‬
‫לא תוכלי להפחיד אותו בקלות. הוא חכם מדי.‬
‫חכם?‬ ‫-הם מבריקים.‬
‫הם חקיינים יוצאים מהכלל.‬
‫למוצרט היה זרזיר כזה כחיית מחמד.‬
‫מצאו במחברות שלו מנגינה מקונצ'רטו שלו,‬
‫ולידה את אותה המנגינה,‬ ‫כמו שהציפור שרה אותה.‬
‫אותו דבר, חוץ מכמה זיופים קטנים.‬
‫כן. לא הייתה דרך לנחם אותו‬
‫כשהציפור מתה. הוא אפילו ערך לה הלוויה.‬
‫גם זה רעיון.‬
‫שבועיים לפני כן,‬
‫מוצרט לא השתתף בהלוויה של אבא שלו.‬
‫אבא שלו היה חתיכת מניאק, כנראה.‬
‫את הגברת עם בעיית הציפורים?‬
‫כן, זאת אני.‬
‫כן, טוב, אלה המלכודות.‬
‫בעצם, הן נועדו יותר לקויוטים.‬
‫את זו לא אוכל למכור לך.‬ ‫זה לא חוקי… יש לך רישיון?‬
‫לא.‬
‫אני יכול להשכיר לך אותה,‬
‫אם תחזירי לי אותה מיד.‬
‫היא בשביל ציפור קטנה.‬
‫את יכולה לתפוס אותה עם זה.‬
‫אבל כדאי לך לשחרר אותה במקסיקו,‬ ‫אחרת היא פשוט תחזור.‬
‫אני לא רוצה שהיא תחזור.‬
‫יש רק דרך אחת לעשות את זה.‬
‫לתקן את הליקוי.‬
‫אתה מתכוון…?‬ ‫-להדביר.‬
‫כאילו…‬
‫להרוג אותה?‬
‫אנחנו לא אוהבים להשתמש‬ ‫במילה הזאת. היא אכזרית.‬
‫כן, בסדר, זה…‬
‫אני מבינה. אבל לזה התכוונת, נכון?‬
‫יש בעולם 400 מיליארד ציפורים, גברת.‬
‫נשמע כמו מספר ענקי.‬ ‫-הוא לא.‬
‫נשמע ממש ענקי.‬ ‫-הוא לא.‬
‫זאת העבודה שלי.‬
‫אבל תקשיבי,‬
‫בחודש שעבר הגיעה הנה גברת.‬
‫עין מזכוכית. ציפור התקיפה אותה.‬
‫אלוהים אדירים.‬ ‫-נדמה לי שזה היה דרור.‬
‫אתה רציני?‬ ‫-תוקפני ביותר.‬
‫היא לא תרגיש כלום.‬
‫באמת יש 400 מיליארד?‬
‫ממש מגפה.‬
‫- חומר הדברה תעשייתי -‬
‫ואם דביבון יגיע לאוכל?‬
‫או גור דובים חמוד.‬
‫או תינוק של קואלה.‬
‫זה מתקן האכלה לציפורים.‬ ‫הוא זעיר. שום דבר לא ייכנס פנימה.‬
‫ואתה יודע שאין קואלות בצפון אמריקה, נכון?‬
‫אוי, כן, נכון.‬
‫פעם ראיתי פוסום נדחף‬ ‫למתקן השקיה ליונקי דבש,‬
‫אחד ממש רזה.‬
‫הוא התכופף כמו דקל בסופה טרופית.‬
‫טוב, זה לא יקרה פה.‬
‫סביר שלא. כן.‬
‫אבל זה יכול לקרות. חיות יעשו הכול‬ ‫בשביל חטיף. ומי סוכר…‬
‫טעמת פעם מי סוכר?‬ ‫-לא, דיקי.‬
‫לא טעמתי מי סוכר של יונקי דבש.‬
‫הם ממש מתוקים.‬
‫אין חיה שלא תתאמץ כדי לטעום דבר כזה.‬
‫אלה לא מי סוכר, אלה זרעים.‬
‫נכון, זרעים.‬
‫מעורבבים בזרעי רעל.‬
‫שיט. אני צריכה ללכת הביתה ולפרק את המתקן.‬
‫אני אחתים לך את השעון בחמש.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא הגיע לך.‬
‫ואיך אתה ישן?‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה אוכל בסדר?‬ ‫-בסדר. כן.‬
‫אתה מדוכא?‬ ‫-יודע מה? לא חייבים לעבור על הכול.‬
‫אנחנו לא…‬
‫אז אתה מוכן לעזוב?‬
‫תאמין לי,‬
‫אם הייתי חושב שאני יכול, הייתי עוזב.‬
‫אפילו אם הייתי צריך להעמיד פנים.‬
‫אבל ניסיתי. כבר ניסיתי לעשות את זה.‬
‫והגעתי לפה, אז מה אני…‬
‫מה אני אמור… אני אמור פשוט לחזור לעבודה?‬
‫אתה יודע במה אני עוסק? מה העבודה שלי?‬
‫כן, אתה מורה.‬
‫אני מורה לאמנות בבית ספר יסודי.‬
‫אז…‬
‫אז תלך אתה ותסתכל על הילדים האלה כל יום.‬
‫תנסה אתה לעשות את זה.‬
‫ומה עם אשתך? אני בטוח‬ ‫שהיא רוצה שתחזור הביתה.‬
‫אתה יודע, לפני כמה שנים,‬
‫הצטרפתי לליגת פריזבי.‬
‫לא יודע.‬
‫ולילי, אשתי,‬
‫הרגישה שהיא מחוץ לעניינים,‬
‫אז היא התעקשה להיות המעודדת היחידה שלנו.‬
‫שיהיה ברור, בליגות פריזבי אין מעודדות.‬
‫או אפילו צופים.‬
‫אבל היא הייתה באה לשם‬ ‫עם הפונפונים שלה.‬
‫אני הייתי משחק אותה ספורטאי.‬
‫היא קנתה לי מעיל כמו של ספורטאים בקולג'.‬
‫ואנחנו…‬
‫זה היה כזה טיפשי.‬
‫אני לא יודע איך לחזור לשם.‬
‫אני לא יכול להיות‬
‫מי שהייתי עבורה.‬
‫אז מה התוכנית שלך?‬
‫אני פשוט צריך דקה כדי להבין מה יקרה בהמשך.‬
‫אז אם אתה יכול פשוט…‬
‫לכתוב את מה שאתה צריך לכתוב,‬
‫נוכל…‬
‫אפשר? פשוט…‬
‫זה בסדר?‬
‫זה בסדר אם אשאר פה?‬
‫אני מאמין שלעת עתה כדאי.‬
‫איפה אתה? לאן הלכת?‬
‫כן. לא ציפית לזה, מה?‬
‫תקשיב, אפשר פשוט‬
‫לטהר את האווירה,‬ ‫אתה יודע, לציין לפרוטוקול שאני…‬
‫אני יודעת מה אתה חושב, שהרגתי אותה…‬
‫שתיקנתי את הליקוי, אבל…‬
‫זאת אומרת, אני שמתי את ה…‬ ‫שכח מזה. בכל מקרה זה לא משנה.‬
‫אני שמתי את הרעל. אתה יודע למה.‬
‫זה היה ממש לא בסדר. זה היה…‬
‫רע.‬
‫לא הייתי צריכה לעשות את זה.‬
‫אני מתמודדת עם כמה עניינים‬ ‫די רציניים, אם לא שמת לב.‬
‫כולם ממשיכים הלאה. כולם חיים את החיים‬ ‫כאילו ששום דבר לא קרה.‬
‫ואני אומרת "עצור",‬ ‫כי אני רוצה לרדת קצת מהקרוסלה.‬
‫זאת אומרת, זה…‬
‫די מוזר שאני מדברת איתך.‬
‫ואתה ממש…‬
‫מקשיב.‬
‫הנה, הלכת.‬
‫בסדר, פגישה טובה.‬
‫הנה ההשתתפות העצמית שלי.‬
‫"תקשיבי לי, ילדה"‬
‫נראה אותך שורק את זה!‬ ‫-"תקשיבי לי, ילדה מתוקה‬
‫שמש הבוקר‬
‫באה לברך אותך‬
‫היא מציצה מהפינה‬ ‫מחכה לפגוש אותך‬
‫היא מאירה על כל צרותייך‬
‫תקשיבי לי, ילדה‬
‫תקשיבי לי, ילדה מתוקה‬
‫כי העולם הזה ‬‫לא ‬‫נועד לחלומות‬
‫העולם הזה ‬‫לא ‬‫נועד לך‬
‫העולם הזה נועד לאמונה‬
‫בכל הדברים שתעשי‬
‫ילדה מתוקה…"‬
‫בבקשה.‬
‫העור המלאכותי תופס כתמים.‬
‫כן. תודה.‬
‫איך מצאת אותי?‬
‫היה רק "ל' פיין, ד"ר לווטרינריה"‬ ‫אחד בספר הטלפונים.‬
‫שם מעולה לראפר, אם פעם…‬ ‫-אני לא עושה ראפ.‬
‫חשבתי שהליכה תעזור לי.‬
‫בגשם?‬
‫איך הלך הביקור בשבוע שעבר?‬
‫מעולה. זרם חלק.‬
‫יופי. תודה שבאת לבקר.‬ ‫כבר מאוחר, אני הולך לישון.‬
‫אני לא יודעת מה אתה רוצה שאגיד.‬
‫כל העניין הזה,‬
‫הוא לא קשור לקייטי.‬
‫את מוכנה לדבר עליה, את מבינה?‬
‫זה קשור אל ג'ק ואלייך. ג'ק ואת.‬
‫איך אתם מתחילים מחדש?‬ ‫איך אתם מקיימים חיי נישואים? עכשיו.‬
‫למה ג'ק התאשפז בבית החולים?‬
‫הוא…‬
‫הוא היה…‬
‫הוא לא ישן טוב.‬
‫הוא רק רצה ללכת לישון,‬
‫ולא להתעורר.‬
‫כמו קייטי.‬
‫בטח די כעסת.‬
‫לא כעסתי.‬
‫הוא היה בדיכאון.‬
‫והייתה לו סיבה מוצדקת.‬
‫גם לך, אבל לא ניסית לשים קץ לחייך,‬
‫ולהשאיר את בעלך מאחור.‬
‫לבד.‬
‫את מאשימה את עצמך.‬
‫מי אמר שצריך להאשים מישהו?‬
‫אני אומר.‬ ‫-זה דפוק, לארי.‬
‫לא כי זה נכון או לא נכון, טוב או רע,‬ ‫אלא כי זה מה שאנחנו עושים.‬
‫אנחנו לא מסוגלים לעכל את המחשבה‬ ‫שאסון כזה קורה בלי שום סיבה.‬
‫אז… והרגשות חייבים למצוא‬ ‫דרך החוצה, והם תמיד מוצאים.‬
‫אז אנחנו בועטים בחתול, בועטים בכלב,‬
‫או מרעילים ציפור.‬
‫והכי גרוע,‬
‫אנחנו תוקפים את עצמנו.‬
‫ג'ק יודע איך את מרגישה?‬
‫השירותים בהמשך המסדרון בצד שמאל.‬
‫דברי איתו, לילי.‬
‫בוא.‬
‫אתה אוהב להיות פה?‬
‫אם אני אוהב את זה?‬
‫אתה יודע, זה עוזר לך?‬
‫כן.‬
‫כן, נראה לי.‬
‫חשבתי שאולי נוכל ללכת שוב לאגם‬
‫כשתחזור הביתה. אתה יודע, ב-4 ביולי.‬
‫בטח. כן.‬ ‫-זה כיף, נכון?‬
‫כן, בדיוק כמו פעם, כאילו שכלום לא קרה.‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬
‫לא, אני יודע.‬
‫אבל בגלל זה אני פה, נכון?‬
‫אני אמור לחזור להיות כמו שהייתי קודם,‬
‫כדי שכולנו נוכל להמשיך לחיות.‬
‫זה פשוט ייקח זמן, זה הכול.‬ ‫-די, בבקשה.‬
‫באמת נראה לך‬
‫שעם הזמן הכול יהיה בסדר? שאנחנו נהיה בסדר?‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬ ‫אמרתי רק שאנחנו לא יכולים להישאר פה ככה.‬
‫זה לא טוב.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אבל אני כבר לא יודע איך אני משתלב.‬
‫אני לא יודע איך אנחנו משתלבים,‬
‫איך כל זה עובד בכלל.‬
‫אני פשוט לא כמוך, לילי.‬
‫אתה לא כמוני?‬
‫אני סחבתי אותה בתוכי תשעה חודשים.‬
‫אז למה אתה פה?‬
‫למה ישנתי עד מאוחר באותו בוקר?‬
‫אל תעשה את זה.‬ ‫-הייתי יכול ללכת להעיר אותה.‬
‫הייתי יכול לעשות משהו.‬
‫אבל ישנתי יותר מדי.‬
‫בכל בוקר כשאני מתעורר, הדבר הראשון‬ ‫שאני שומע הוא הבכי של התינוקת שלנו.‬
‫וברגע הקצר הזה,‬
‫אני יכול לדמיין שאני פשוט מתעורר.‬
‫כמו שעשיתי תמיד.‬
‫רגע הייסורים היקר הזה‬
‫הוא השיא של היום שלי.‬
‫אז בבקשה, אל תדברי איתי על זמן,‬
‫כי יש לי המון זמן, לילי.‬
‫ואני שונא את זה. זה לא נגמר.‬
‫מותק, בבקשה.‬ ‫-הלוואי שהייתי יודע איך להפסיק.‬
‫הלוואי, אבל אני לא יודע.‬
‫נפטרתי מכל הדברים שלה.‬
‫לא ידעתי מה לעשות.‬
‫כל הזמן הסתכלתי על הדלת הסגורה שלה.‬
‫נפטרתי מכל הדברים שלה.‬
‫פשוט לא יכולתי.‬
‫רק רציתי…‬ ‫-את צריכה ללכת.‬
‫אני חושב. לא, אני חושב…‬ ‫-סליחה.‬
‫אני לא יודעת למה עשיתי את זה.‬
‫הייתי צריכה לשאול אותך.‬
‫ג'ק?‬
‫ג'ק!‬
‫הכנת לי ארוחת צהריים?‬
‫מה יש לנו פה?‬
‫- סנו בולס -‬
‫מה?‬ ‫-אמא שלי הייתה שמה לי כאלה בארוחת צהריים.‬
‫"סנו בול‬ ‫כי אני אוהבת אותך בגדול"‬
‫יופי. יותר אליי.‬ ‫-היא שוב עושה את זה.‬
‫מסכנה. היא ממש לא בסדר.‬
‫לא יודעת. אולי זה לא המסדרון הנכון.‬
‫- ג'ק מיינרד -‬
‫לילי.‬
‫לא נתנו לי להיכנס.‬ ‫חשבתי שקרה משהו. הוא בסדר?‬
‫אולי נשב?‬
‫הוא בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫הוא בסדר. הכול בסדר, פשוט…‬
‫אולי נשב?‬ ‫-אני לא רוצה לשבת. אני רוצה לדבר עם ג'ק.‬
‫למעשה, הוא ביקש לא לקבל מבקרים בזמן הקרוב.‬
‫אני לא מבקרת, אני אשתו.‬
‫זה לא יוצא דופן שמטופל רוצה קצת מרחב.‬
‫מרחב? אני נוסעת שעה‬ ‫לכל כיוון כדי להגיע הנה.‬
‫זה כל המרחב שיש לו.‬ ‫-מבחינה חוקית, זאת זכותו.‬
‫מבחינה חוקית, זה לא מעניין אותי.‬ ‫-לילי, שבי, בבקשה.‬
‫בסדר! אלוהים! הנה!‬ ‫עכשיו, כשאנחנו יושבות, הכול בסדר.‬
‫יצא לך לחפש את העמית לשעבר שלי?‬ ‫-כן.‬
‫היית יכולה לציין שהוא מטפל גם בפודלים.‬
‫הוא לא יגיד לך,‬
‫אבל לארי היה בדרך‬ ‫להיות ראש המחלקה בג'ונס הופקינס.‬
‫כן, אבל הוא לא היה, נכון?‬
‫אז הוא ותרן, כמו כולם.‬
‫מתי את חושבת שאוכל לראות את ג'ק?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫תלוי בג'ק.‬
‫יודעת מה?‬
‫הנה, תני לו.‬
‫נסעתי שעה! זה מה שאני עושה.‬
‫בשבילנו!‬
‫ואתה לא רוצה לראות אותי.‬
‫נראה לך שכיף לי לנהוג שעה לפה ושעה בחזרה?‬
‫הבנתי.‬
‫אתה רוצה מרחב.‬
‫אתה רוצה מרחב? תקבל מרחב.‬ ‫מרחב של שעה לכל כיוון.‬
‫פעם אחת לא חשבת על מה שאני צריכה, נכון?‬
‫אחת!‬
‫אפילו לא אחת!‬
‫גם לי יש רגשות, ג'ק!‬
‫אתה לא רוצה לראות אותי?‬ ‫יודע מה? אני לא רוצה לראות אותך!‬
‫גם אני לא רוצה לראות אותך!‬
‫חשבת על זה פעם? שאני לא רוצה לראות אותך?‬
‫תמצא לך מבקרת אחרת!‬
‫ג'ק?‬
‫ג'ק.‬
‫אלוהים…‬
‫אני לא שומע את החתול.‬
‫מה…? יש רשרוש? אתה שומע רשרוש?‬
‫אני שומע רק יבבות של איש מבוגר.‬
‫טוב, אז ככה.‬
‫מה?‬
‫תן לו את התרופה שלו, פעמיים ביום, עם אוכל.‬
‫ובלי אוכל של נהגי משאיות, רק אוכל יבש.‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר, הבנתי.‬
‫אני רציני.‬ ‫-טוב, אני אגיד לו.‬
‫היי, שמעת?‬
‫היי, אין יותר נאצ'וס.‬
‫אין יותר לחם תירס.‬
‫אין יותר נקניקייה על מקל. אין יותר צ'יטוס.‬
‫אל תסתכל עליי ככה. למה אתה מסתכל עליי ככה?‬
‫אמא שלך באמת לא פה?‬ ‫-היא תחזור אחר כך לקחת אותי.‬
‫כן, בוא נחכה לה, בסדר?‬
‫אני יודע מה אתה הולך להגיד.‬ ‫היא עייפה כל הזמן.‬
‫אח שלי אומר שהיא גם נהייתה רזה.‬
‫זה…‬
‫כואב לה מאוד, ואיכות החיים שלה עומדת…‬
‫אני מדבר על איכות החיים שלה.‬ ‫אני מדבר על איכות חיים,‬
‫עם ילד בן עשר.‬ ‫אמא של האווי לא אמרה שום דבר על…?‬
‫אמרתי לך, היא אישרה הכול.‬ ‫היא תחזור אחר כך.‬
‫בסדר?‬ ‫-זאת לא אשמתה.‬
‫היא לא טובה בדברים האלה.‬
‫אתה בטוח שאין מה לעשות?‬
‫אני בטוח.‬
‫הכול בסדר.‬
‫את חייבת להפסיק עם הקטע של פשוט לבוא.‬
‫אני צריכה טובה, לארי.‬
‫הוא לא מוכן לפגוש אותי,‬ ‫ולא נותנים לי לדבר איתו.‬
‫זאת זכותו.‬ ‫-ככה שמעתי.‬
‫אבל חשבתי שתוכל להתקשר לרג'ינה או משהו.‬
‫זה לא עובד ככה.‬ ‫-אבל אתה יודע איך זה עובד.‬
‫בטח יש לך עדיין סוג כלשהו של תעודות, נכון?‬
‫זה לא הזמן הכי טוב, לילי.‬ ‫-מה אתה אומר, לארי.‬
‫נמחקתי מרשימת האורחים‬ ‫בבית חולים לחולי נפש, על ידי בעלי.‬
‫זה מה שתעשי.‬
‫לכי לדבר עם פון, ותקבעי תור.‬
‫לקבוע תור?‬
‫אתה לא אמור לעזור לי? זה לא העניין פה?‬
‫טיפול נטול-טיפול.‬
‫טיפול בכאילו, לא משנה.‬ ‫זה לא מה שעשינו עד עכשיו?‬
‫אני לגמרי לבד באי הזה?‬ ‫-אני כבר לא מטפל.‬
‫ואני בהחלט לא המטפל שלך.‬
‫בזה אתה צודק.‬
‫כי אתה מטפל מחורבן.‬
‫אולי בגלל זה עזבת.‬
‫זאת אומרת, מה הופך‬
‫את זה למשהו יותר טוב?‬
‫כי חתולים לא עונים?‬
‫לא, הם לא עונים. מצד שני, הם קובעים תור.‬
‫מה את רוצה ממני?‬
‫את רוצה תשובה כלשהי?‬
‫את רוצה שאגיד לך שהכול יהיה בסדר?‬
‫כן.‬
‫כן, לארי.‬
‫תשובות זה דבר טוב. אנשים רוצים תשובות.‬
‫אין לי תשובות.‬
‫אף פעם לא היו לי. רק דיברתי.‬
‫וברגע שהבנתי את זה,‬ ‫עזבתי, והפסקתי להעמיד פנים.‬
‫את חושבת שאת יכולה לתקן את ג'ק?‬ ‫את חושבת שזה הפתרון?‬
‫מה אני אמורה לעשות?‬
‫אני אמורה להפסיק?‬
‫כמוהו?‬
‫או כמוך?‬
‫הפסקה היא לפחות בחירה פעילה.‬
‫למה שלא נפסיק?‬
‫אני מצטער מאוד.‬ ‫לא הייתי צריך להתחיל בכלל. אני אשם.‬
‫בואי פשוט נסכים שלא נעשה את זה יותר, בסדר?‬
‫בטח, לארי.‬
‫בן זונה!‬
‫בסדר, חתיכת חרא, תתכונן להרגיש כאב.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫שלום, לילי.‬
‫היי, ג'ק.‬
‫להיות שם בשביל הזולת.‬ ‫זאת בדיוק התשובה שחיפשתי.‬
‫תושיטו למישהו יד, היום.‬
‫הכומר, תאמין לי,‬
‫כשהושטת לי יד, חוללת שינוי בחיי.‬
‫כשגיליתי את דבר האל, הייתי…‬
‫הייתי אבודה. הייתי שבורה.‬
‫מכורה.‬
‫שכבתי עם גברים.‬
‫אני לא גאה בזה.‬
‫מזכיר לי את האיגרת אל האפסים.‬
‫"לעבוד בנפש חפצה את האל ולא את בני האדם".‬
‫לא את בני האדם. אמן.‬
‫לא את בני האדם. זה המסע.‬
‫זה היה הלקח שלי.‬
‫כי היו המון גברים.‬
‫המון… גברים.‬
‫הרבה גברים.‬
‫תעשה כאילו שאתה טיגריס.‬
‫תרדוף אחרי הזנב שלך.‬
‫יש לי סחרחורת!‬ ‫-עכשיו תשב.‬
‫טיגריס טוב.‬
‫עכשיו בוא נשאג.‬
‫שב, טיגריס. ילד טוב.‬
‫זה כיף.‬ ‫-תמשיך.‬
‫למעלה.‬
‫תסתובב.‬
‫עכשיו תשאג.‬
‫יותר חזק.‬
‫עוד פעם, עוד פעם!‬
‫טיגריס טוב. ילד טוב.‬ ‫-היי, גם אני רוצה לשחק.‬
‫אני יכול לשחק?‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר. אני מאלפת האריות.‬ ‫-את מאלפת טובה.‬
‫אולי אני אהיה סתם עוד אריה?‬
‫אני טיגריס.‬ ‫-אוי, אתה טיגריס!‬
‫יש לך שאגה?‬
‫הפחדת לי את הצורה. זה היה ממש טוב.‬
‫אבל כדי להיות קרקס, נצטרך עוד כמה חיות.‬
‫אני רואה ג'ירפה.‬
‫היי, מל, אתה ג'ירפה.‬
‫בוא, אתה ג'ירפה.‬
‫אני ג'ירפה?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אני ג'ירפה.‬ ‫-אתה ג'ירפה.‬
‫בסדר, יש לנו ג'ירפה.‬
‫מי משחק שם בבוץ?‬
‫מצאתי את הפיל שלנו! צריך פיל, נכון?‬
‫בוא, בוב, אתה תהיה הפיל. אתה יכול?‬
‫כן.‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫בדיוק. בסדר.‬
‫בוא, ג'ירפה. תתקרב.‬ ‫-בסדר.‬
‫יש לנו מאלפת אריות‬ ‫שתגיד לנו מה לעשות, בסדר?‬
‫אפשר לעשות את הקולות.‬ ‫איזה קול אתה עושה, בוב?‬
‫מה עם הטיגריס שלנו?‬
‫מאלפת צעירה, מה פקודתך?‬
‫אני לא רוצה לשחק.‬ ‫-לא, מתוקה, זה בסדר.‬
‫הכול בסדר. רק…‬
‫רק שיחקתי. היי, אולי נעשה מצעד במקום…‬
‫אני רוצה ללכת.‬ ‫-בסדר, ג'ק.‬
‫רק…‬ ‫-זה היה כיף.‬
‫הנה הליצנים. אתה רוצה להצטרף למצעד?‬
‫קדימה, חבר'ה.‬ ‫-רגע.‬
‫היי.‬ ‫-בחייך, בנאדם.‬
‫מה…‬
‫לאן הג'ירפה שלי הלכה?‬ ‫-ג'ק?‬
‫אולי תיכנס פנימה?‬ ‫-מל, מה קורה פה?‬
‫אל תיגע בי!‬ ‫-ג'ק, אתה מפחיד אנשים.‬
‫אולי תיכנס פנימה?‬ ‫-אני לא רוצה להיכנס.‬
‫בסדר, ג'ק…‬ ‫-אני לא רוצה להיכנס!‬
‫סליחה. סליחה!‬ ‫-אני בסדר.‬
‫תעזוב אותי! בסדר. אני לא רוצה להיכנס.‬
‫רג'ינה, אני לא רוצה להיכנס.‬ ‫אני רוצה לשחק. בסך הכול שיחקנו.‬
‫אני לא רוצה לחזור.‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫אפשר לקבל בדיקת מחיר בקופה 2?‬
‫אני צריך בדיקת מחיר בקופה 4.‬
‫הלו.‬ ‫-היי.‬
‫צריך עוד קופאית ב-4, 3 ו-2.‬
‫טרוויס, קופה ראשית, בבקשה.‬ ‫-לילי.‬
‫מה בדיוק את עושה?‬ ‫-משנה את המחירים כמו שביקשת.‬
‫ממתי אנחנו לוקחים חמישה סנט‬
‫על חבילה של מוצרי היגיינה נשית?‬
‫או על שקית של חטיפי דגים מטוגנים?‬
‫או כמעט על כל פריט אחר בחנות?‬
‫אני לא יודעת, זה…‬
‫זה לא יכול להיות.‬
‫באיזה צבע השמיים בעולם שלך?‬
‫בדיקת מחיר במאפייה.‬
‫אולי כדאי שאתחיל לשנות את המחירים בחזרה‬
‫לפני שאנשים יקבלו רושם לא נכון.‬
‫הכול פה עולה חמישה סנט!‬
‫אולי כדאי שאצא להפסקה.‬ ‫-קחי יום חופש, אחותי.‬
‫את תצטרכי להרוויח את זה בחזרה.‬
‫קרח דק, לילי. קרח דק.‬
‫אדוני, שום דבר בחנות לא עולה חמישה סנט.‬
‫שום דבר.‬ ‫-צריך מנהל בקופה הראשית.‬
‫"אתה כבר מכיר אותי‬
‫כאילו שציירת אותי ואז‬
‫צבעת אותי‬
‫הייתי דקה כמו נייר‬
‫נראיתי גרוע כמו שהרגשתי‬
‫חשבתי שתפגע בי‬
‫חשבתי שתורי, אבל‬
‫אולי עוד תעשה את זה"‬ ‫-אני אסתדר.‬
‫"אולי אלמד"‬ ‫-לילי מיינרד.‬
‫"שהאהבה היא דבר שמרוויחים"‬
‫לילי מיינרד.‬
‫"אז אני רוצה לשמוע את השיר‬
‫לראשונה‬
‫אני רוצה להרגיש כמו‬
‫שהרגשתי בשיאי‬
‫אני רוצה לעצור, להעביר קדימה‬
‫ואחורה‬
‫אני לא רוצה לדעת מתי תהיה‬
‫הפעם האחרונה‬
‫אז אני רוצה לשמוע את השיר‬
‫לראשונה‬
‫אני לא רוצה לדעת‬
‫מתי תהיה‬
‫הפעם האחרונה"‬
‫- זרזיר מצוי -‬
‫הבעיה בהתמודדות‬ ‫עם יצור טריטוריאלי, כמו זרזיר,‬
‫היא שאנשים לוקחים את זה אישית.‬
‫אני לא חושב שחוקי הטבע‬ ‫צודקים או מוטעים מעצם מהותם,‬
‫עד שנתקלים במשהו שפשוט…‬
‫אי אפשר להסביר, רשעות אקראית.‬
‫ומנסים למצוא לה סיבה.‬
‫וכשלא מוצאים סיבה,‬
‫אז זה הופך, כנראה, לעניין אישי.‬
‫והיא באה לדבר איתך על הציפור?‬
‫כן. מבחינה טכנית.‬
‫ועכשיו באת הנה כדי לדבר איתי על הציפור?‬
‫לא…‬
‫לא בדיוק. בעצם, באתי לבקש ממך‬
‫שתדבר עם לילי.‬
‫אני לא חושב שאתה מתכוון להעניש אותה.‬
‫לא. אני מתכוון להעניש רק את עצמי.‬
‫היא סיפרה לך למה אני פה?‬ ‫-כן.‬
‫אז היא באה לבקש ממך עזרה,‬
‫כי אתה הפסיכיאטר שלה,‬
‫אבל בצורת וטרינר.‬
‫בסדר.‬
‫היא באה…‬
‫לדבר.‬
‫ואני חושש שלא הייתי כל כך טוב בזה.‬
‫אז למה אתה פה?‬
‫אמרתי לך.‬
‫כדי ש… אני מבקש…‬ ‫-אתה פה בשביל עצמך.‬
‫כן. בסדר.‬
‫באת כדי להרגיש יותר טוב.‬
‫עשית את זה. דיברנו.‬
‫אז…‬
‫תרגיש יותר טוב.‬
‫רוצה בירה?‬
‫בירה לא תזיק לי, זה בטוח.‬ ‫-תודה.‬
‫המקום הזה ממש נחמד.‬
‫כן, הוא היה של סבא שלי.‬
‫קשה לכסח פה.‬
‫זה הזרזיר?‬ ‫-כן, זה הוא.‬
‫הוא נראה לא מזיק.‬
‫אל תיתן לו להטעות אותך.‬
‫ואין מה לעשות נגדו?‬
‫יש דברים שאנחנו פשוט לא שולטים בהם.‬
‫ככל שאתה מבין יותר מהר באילו דברים מדובר,‬
‫ככה אתה יכול לשחרר אותם יותר מהר.‬
‫תראה מה זה. יש לי פילוסופיה.‬
‫הקטנצ'יק הזה בדרך הנה. שיט!‬
‫אלוהים אדירים! הוא פסיכי!‬
‫הוא חוזר. הוא עושה סיבוב.‬
‫כן, תזרקי.‬
‫וואו!‬
‫אוי, שיט!‬ ‫-איזו צליפה, גברת מ'!‬
‫שיט! מה עשית, לילי?‬ ‫-שיחקת אותה.‬
‫זה היה אדיר.‬ ‫-לא.‬
‫תביא לי משהו!‬ ‫-בסדר.‬
‫רגע, מה להביא?‬ ‫-מגבת או משהו.‬
‫איפה ה…‬ ‫-דיקי, תביא מגבת וזהו!‬
‫להביא וזהו. הבנתי.‬
‫הוא בהלם.‬
‫הוא נחנק.‬ ‫-זה כל מה שמצאתי בהתראה קצרה.‬
‫אנחנו לא מתמחים באנטומיה של ציפורים.‬ ‫-נראה כמו יונק דבש.‬
‫כולן אותו דבר.‬ ‫-כן, שק האוויר הקדמי.‬
‫אני לא יודע איך להיכנס לשם.‬ ‫אני לא יודע…‬
‫איפה ארגז הציפורים?‬ ‫-אין לנו ארגז כזה.‬
‫יש לנו. יש בו את כל המכשירים.‬
‫יופי, וטרינר בלי ארגז ציפורים.‬ ‫-את מוכנה לחכות בחוץ?‬
‫לא.‬ ‫-מה עם קשית לערבוב קפה?‬
‫רעיון טוב.‬ ‫-לא עשית את זה אף פעם?‬
‫לא. ואת?‬
‫את רוצה לחכות למומחה?‬ ‫-יש אפשרות כזאת?‬
‫אני אשמח, כי אתם מדברים‬ ‫על קשיות לערבוב קפה.‬
‫תחכי בחוץ, לילי.‬ ‫-לא, אני לא אחכה בחוץ.‬
‫החוצה!‬ ‫-לכי, בבקשה.‬
‫מה אתה צריך?‬
‫תמיכה. סבון מנתחים. סדין סטרילי.‬
‫וגם וודקה.‬
‫וודקה?‬
‫אהה, בשבילך.‬
‫יש לנו בקבוק ג'ין.‬ ‫-מספיק טוב.‬
‫ג'ק.‬
‫אני רוצה שנדבר הערב על החשיבות של כנות.‬
‫כנות עם עצמנו.‬
‫ולמה, את רוצה להתחיל?‬
‫נמאס לי מכל הדיבורים האלה.‬ ‫-בסדר.‬
‫היית כנה.‬
‫אני מוכן.‬
‫אם זה בסדר.‬
‫כן, בטח.‬
‫אני בדיכאון. לכן אני פה.‬
‫הילדה הקטנה שלי הלכה לעולמה.‬
‫ואז ניסיתי לשלוח את עצמי לעולמי.‬
‫זה לא מצחיק, אבל זה מה שניסיתי לעשות.‬
‫וחשבתי שזה בגלל קייטי. זה היה השם…‬
‫זה השם של הבת שלי. קייטי.‬
‫אבל אם אני צריך להיות כן עם עצמי,‬
‫נכנסתי ויצאתי מדיכאון מאז שנות העשרים שלי.‬
‫ואני לא יודע איך לצאת ממנו.‬
‫אני…‬
‫הלכתי למטפלים. לקחתי תרופות.‬
‫לפעמים זה עובד,‬ ‫ואני באמת מרגיש קצת יותר טוב.‬
‫ואז, אחרי זמן מה,‬
‫אני מפסיק.‬
‫כי אני לא צריך את החרא הזה.‬
‫כי… אני מסוגל להתמודד עם החיים שלי.‬
‫אני מוותר על עצמי כל כך מהר…‬
‫ואז אני מוותר על האנשים שאוהבים אותי.‬
‫זאת אומרת, אשתי.‬
‫אשתי…‬
‫אשתי לא יודעת איך להפסיק.‬
‫אין לה מושג איך מתחילים.‬
‫היא פשוט ממשיכה הלאה.‬
‫היא ממשיכה לקוות ולהאמין‬
‫ולנוע בעולם. ואני שונא אותה בגלל זה.‬
‫ובגלל זה אני גם אוהב אותה מאוד, באותו זמן.‬
‫כל כך ש…‬
‫אני רוצה לא להפסיק איתה.‬
‫לא בשבילה.‬
‫אני רוצה לא להפסיק ביחד איתה.‬
‫כן, אז זה היום שלי.‬
‫יום שמח.‬
‫ג'ק.‬
‫כן, ‬‫מניאק‬‫.‬
‫טישו.‬
‫אני יודע.‬
‫תודה ששיתפת, ג'ק.‬
‫קחי אותו הביתה.‬ ‫אין טעם להישאר פה כל הלילה.‬
‫מה לעשות?‬
‫תנסי לטפטף לו‬ ‫שתי טיפות מזה לגרון כל שעתיים.‬
‫אם תצליחי.‬ ‫-הוא יתעורר?‬
‫קשה לדעת.‬
‫מה יש לו על הכנפיים?‬ ‫-הן קשורות, כדי שהוא לא יברח.‬
‫את יודעת, גם אם הוא יתעורר,‬ ‫יכול להיות שאצטרך…‬
‫אם הפצע לא יחלים לגמרי,‬ ‫הוא לא יוכל להגן על עצמו.‬
‫לא יהיה הוגן לשלוח אותו לטבע…‬
‫ככה, לבד.‬
‫מוזר שזה עובד ככה.‬
‫מה עובד ככה?‬
‫הרעיון שהקטנצ'יק הזה ינסה לשרוד‬
‫בעולם הטבע האכזר בכוחות עצמו.‬
‫הזרזירים שונים מציפורים אחרות.‬
‫כשהם מזדווגים, הם בונים קן ביחד,‬
‫ומגנים עליו.‬
‫ביחד.‬
‫הם אפילו מאכילים את הגוזלים ביחד.‬
‫הם פשוט לא נועדו להתקיים לבד בעולם,‬
‫בלי אף אחד.‬
‫מעודן מאוד, לארי.‬
‫גם אני חשבתי.‬
‫בסדר, קח.‬
‫אולי רק קצת.‬
‫אתה יודע שאתה אוהב את זה.‬
‫קראתי שאם מדברים עם מישהו בתרדמת,‬ ‫זה עוזר לו להחלים יותר מהר.‬
‫קדימה. קדימה…‬
‫הלו?‬
‫אני קצת עסוקה, ג'ק.‬
‫אין לי באמת זמן להקשיב לנשימות שלך.‬
‫אתה יודע שאתה לא היחיד שכואב לו, נכון?‬
‫מאז שקייטי עזבה אותנו, היה…‬
‫ואז עשית את מה שעשית.‬
‫וזה לא בסדר, ג'ק.‬
‫אני מחזיקה את המוצב לבד כבר שנה,‬
‫ולא היו לי חמש דקות‬
‫לחשוב על הרגשות שלי.‬
‫אנחנו לא מגיעים לזה אף פעם, נכון?‬
‫זה די אנוכי, לא, ג'ק?‬
‫אז כשתחזור, דברים ישתנו פה.‬
‫דברים ייאמרו,‬
‫דמעות יישפכו,‬
‫ואז נמשיך הלאה ונתקדם.‬
‫ונמצא חיים אחרים,‬
‫אבל עוד יותר טובים מאלה שהיו לנו,‬
‫כי אני לא מעוניינת בתזוזה כלשהי לרוחב.‬
‫ואתה תבקש סליחה…‬
‫על זה שניסית לקחת אותך ממני.‬
‫אתה תבקש סליחה כל יום.‬
‫כל יום עד סוף החיים שלנו.‬
‫וזה יהיה הרבה מאוד זמן.‬
‫כי אנחנו נחיה חיים ארוכים, ג'ק.‬
‫ונחיה אותם ביחד.‬
‫אז אני אנתק לך עכשיו, וככה נסגור את החוב.‬
‫כי אתה ניתקת לי, אז…‬
‫חוץ מזה, אני צריכה להאכיל…‬
‫ציפור שניסיתי להרוג.‬
‫אתה יכול להבין אותי?‬
‫אתה נשוי, נכון? אני מניחה שאתה נשוי.‬
‫או לפחות במערכת יחסים מונוגמית.‬
‫לפחות? לא יודעת.‬
‫ציפורים הן מונוגמיות?‬
‫אני לא יודעת איך זה עובד.‬
‫הנה המזרק שלך.‬
‫קדימה.‬
‫- לכי עם הלב שלך -‬
‫מצוין, שרה. שימי לב לאצבעות.‬
‫נראה כמו ציור. יפה מאוד.‬
‫מה יש לנו פה, ולמה?‬
‫אתה רואה? הנה המתג.‬
‫הוא נכנס לפה.‬
‫מדליקים אותו, והוא נשאר דלוק!‬
‫למעלה.‬ ‫-כן. יצירתי.‬
‫נראה לי…‬
‫ששכחת משהו.‬
‫חור?‬ ‫-אוי, כן.‬
‫אפשר להשאיר את זה ככה?‬
‫ואיך זה יעבוד?‬
‫זה חייב לעבוד?‬
‫לא, כנראה שלא.‬
‫מקסים.‬
‫תודה.‬
‫עץ יפה.‬
‫ואיך אתה ישן?‬ ‫-בסדר.‬
‫ואיך אתה מרגיש?‬
‫אתה יצור של הרגלים.‬ ‫-אז אתה מרגיש טוב.‬
‫כן, נכון.‬
‫ואם אפסיק להרגיש טוב? אם זה לא יימשך?‬
‫זאת אפשרות.‬
‫אני יכול רק לומר שלדעתי‬ ‫הזמן שבילינו ביחד לא עזר לי, בסך הכול?‬
‫אבל התקדמת.‬
‫נכון.‬
‫אני פשוט לא יודע אם בזכותך.‬
‫יהיו ימים טובים, ויהיו ימים רעים.‬
‫הפנינים האלה יחסרו לי.‬
‫במובן הזה, החיים צפויים.‬
‫תאמץ לך שגרות.‬
‫זה יעזור לך.‬
‫כן, שגרת החיים.‬
‫להכין אוכל, ללכת לישון, להתעורר,‬ ‫לסדר את המיטה, לנשק את האישה.‬
‫אבל בסופו של דבר תחזור לעבודה.‬ ‫תהיה שוב בקרבת ילדים.‬
‫אולי תתחיל לשתול משהו בגינה שלך.‬
‫ויום אחד, תגיד את השם של הבת שלך‬ ‫בלי לחשוב על זה.‬
‫הוא פשוט ייפלט לך.‬
‫מתוך זיכרון, לא מתוך ייסורים.‬
‫ובזה זה ייגמר.‬
‫זה היה לא רע, בעצם.‬
‫תודה.‬
‫אולי עוד יש לך תקווה.‬
‫שלום לך.‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫אני הולכת להרים אותך.‬
‫הכול בסדר.‬
‫בדיוק.‬
‫אני לא מפחדת ממך.‬
‫אתה קטן מאוד.‬
‫והקסדה שלי קרובה מאוד.‬
‫אני אקח אותך החוצה.‬
‫אני חושבת שהוא טעה לגביך.‬
‫אולי גם אני טעיתי.‬
‫בסדר. קדימה, תעוף.‬
‫קדימה, תעוף. בבקשה.‬
‫קדימה, קדימה!‬
‫תעוף, תעוף. קדימה, תעוף!‬
‫תעוף! בדיוק ככה!‬
‫בדיוק ככה, חתיכת בן זונה!‬
‫אמרתי לך שיש לנו כורסה חדשה?‬
‫אולי.‬
‫היא מסוג של משהו דמוי עור.‬
‫יש לה קצת ריח של חטיף בשר מיובש.‬
‫טוב, באופן כללי אני אוהב את הריח הזה.‬
‫את יודעת, חשבתי…‬
‫ספה פינתית תתאים לחדר.‬
‫איפה?‬
‫מתחת לחלון, פונה פנימה.‬
‫איפה שקייטי הייתה משחקת.‬
‫זה יכול לעבוד.‬
‫אני…‬
‫הכנתי לך משהו.‬
‫מקסים.‬
‫את לא יודעת מה זה.‬
‫יש לזה שימוש?‬ ‫-כן, זה כיסוי למתג של אור.‬
‫טוב…‬
‫אין חור בשביל המתג.‬
‫צריך חור כדי שזה יעבוד?‬
‫כן. זאת אומרת,‬
‫צריך חור בשביל המתג,‬ ‫אחרת אי אפשר להדליק ולכבות את האור.‬
‫ואז מה?‬
‫אני מצטער.‬
‫אנחנו נמצא פתרון.‬ ‫-לא, לא, אני…‬
‫אני מצטער מאוד על הכול.‬
‫מגיע לך יותר.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני מניח ש…‬
‫שזה מפצה על הכול.‬
‫נעשה בו חור.‬
‫חכם מצדך.‬
‫פשוט נעשה בו חור.‬
‫אחרת אתה כופה בחירה‬
‫בין חושך תמידי לבין אור תמידי.‬
‫זה פשוט פסיכי.‬
‫אל תיעלב.‬ ‫-לא, זה הוגן.‬
‫"חכה‬
‫חכה דקה‬
‫יש לי משהו להגיד‬
‫אני לא מבקשת‬
‫שתמשיך הלאה או תשכח‬
‫אבל אלה ימים טובים יותר"‬
‫הוא יהיה בסדר.‬ ‫-"לטעות‬
‫לכל אורך הדרך ולהודות בזה‬
‫זה לא חסד אלוהי‬
‫אבל להיות נאהבת‬
‫כמו שיר שזוכרים‬
‫גם אם השתנית"‬
‫ספרי לי עליו.‬ ‫-"תגיד לי‬
‫דיברתי בלי קשר?‬
‫שיקרתי במצח נחושה?‬
‫האם גרמתי לך למעוד‬
‫על רגליך?‬
‫האם ביישתי את משפחתי?‬
‫האם ראו שהייתי חלשה?‬
‫מה שראית‬
‫זאת לא אני‬
‫אוי, זאת לא אני‬
‫האם אהפוך את עצמי לברכה‬
‫עבור כל מי שיפגוש אותי?‬
‫כשתיפול‬
‫אני אתפוס אותך‬
‫על רגליך‬
‫האם אבלה עם משפחתי?‬
‫האם ראו שאני חלשה?"‬
‫אני חייב להודות שאני קצת מפחד.‬
‫"כשזה מה שתראה"‬
‫גם אני.‬
‫"זאת תהיה אני‬
‫זאת תהיה אני‬
‫זאת תהיה אני"‬
‫שים את הקסדה.‬
‫בסדר. גזרים, עגבניות וראש חסה.‬
‫אם תצליח להגיע למלפפונים, תביא שניים.‬
‫הבנתי.‬
‫בשלוש?‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫"דיברתי בלי קשר?‬
‫"שיקרתי במצח נחושה?‬
‫האם גרמתי לך למעוד‬
‫על רגליך?‬
‫האם ביישתי את משפחתי?‬
‫האם ראו שאני חלשה?‬
‫מה שתראה‬
‫האם אבלה עם משפחתי?‬
‫האם ראו שאני חלשה?‬
‫כשזה מה שתראה‬
‫זאת תהיה אני"‬ ‫-מה…?‬
‫בן זונה!‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬