Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Har du målat med mig förut,
så vet du att jag älskar att måla stora träd.
-Hur stora? -Enorma.
Absolut enorma träd med löv och vackra grenar.
Bob Ross är väldigt sexig. Håret, mammajeansen. Jag gillar det.
-Det gör jag. -Herregud.
Jag glömde att berätta. Jag tittade på Katie när hon sov.
Jag gjorde det där när jag snabbspolar till framtiden och kan se vad hon blev.
Det var otroligt. Hon är fotvårdsspecialist.
-Vårt barn är fotvårdsspecialist? -I Cleveland.
Det går bra, hon är tredje bäst på firman.
Hon kör en Lexus. Fyra år gammal, men helt okej.
Jag trodde att hon skulle bli slaktare.
-Slaktare? -Slaktare.
Vegansk slaktare. Hon skulle skära ut entrecôte ur morötter,
eller fläskkotletter som egentligen är gjorda av blomkål.
Borde vi sätta dit en fågel?
-Fåglar är knepiga. -Man måste vara varsam med dem.
Hej där.
-Titta vem som har vaknat. -Har du sovit gott, Katie?
-Har du? -Vill du inspektera din vägg?
-Ta-da! -Inte illa.
Hon vet att jag inte är nån målare.
Mammas lilla slaktare.
-Vem är pappas fotvårdsspecialist? -Eller mammas slaktare.
Det är ju du.
Ja, det är det.
Du är nåt alldeles extra.
Fattar du att han var terapeut? Han kan inte ens prata med djur.
Och nu ska han prata med djur och ägare.
Det är så frustrerande.
Jag fixar det.
SPARA VARJE DAG!
Lilly till grönsakerna.
Lilly, grönsaker.
Flytta åt vänster.
Stanna. Vet du vad? Mer åt vänster.
-Mitt vänster? -Ja, ditt vänster.
Knuffa den nu, hela grejen. Det här hållet. Lite till.
För mycket.
Okej, där.
-Borde vi inte inventera? -Vet du vad?
-Här. -Ge mig två.
Det ska bli.
Lilly.
Jag kan köra till Superstore och få två såna här för fyra dollar.
Lilly?
-Mrs Oberhoffer. -Tänderna ruttnar av de där.
Bara om man äter dussintals.
-Gå och inventera nåt. -Okej.
Hur är det med dig?
Bara fint.
Hur är det med Jack?
Det är toppen. Ja, jag…
Tackar som frågar. Jag ska se till att hälsa.
Jag pratade med pastorn.
Vi skulle vilja hälsa på och prata med er.
Jag kan inte föreställa mig vad du har genomlevt.
Lilly till frysdisken.
Lilly, frysdisken.
Hälsa pastorn från mig.
Jag ska vara ärlig.
Folk har lagt märke till att du beter dig konstigt.
Vadå "konstigt"?
Du vet…
…med det där, allt som händer. Du är okoncentrerad.
Jag är inte okoncentrerad.
Söta rara Jesus.
Vad tusan är det där? Tuggummi-selfie? Alla är okoncentrerade.
-Ingen jobbar. -Okej, Travis.
Du vet att jag måste gå på det där mötet i Rosewood.
-Så vi kanske kan… -Igen?
Tja, det är… Det är varje tisdag. Det blir minst en gång i veckan.
Där ser du, det är det jag menar. Du är min högra hand, Lilly.
Men du är inte med i matchen.
Vad hjälper det att ha en quarterback utan försvar?
-Vem tar anfallen? -Jag kollar inte på fotboll, så…
Nåväl…
…kom in i matchen.
Okej.
Inga fler selfies, Sherri. Varken med tuggummi eller nåt annat.
Vi har ju pratat om det.
Du är Lilly.
Ja, det är mitt namn.
-Han får väl de här? -Ja, varje vecka.
Jag släpper in dig.
Hej.
Hej. Vad kul att se er i kväll.
-Hej. -Hur är det?
-Hej, älskling. -Det går bra.
Gör det?
-Ja. -Du ser ut att må bra.
Okej, sätt er på era platser.
Förra gången pratade vi om känslomässiga triggers.
Har ni några funderingar eller frågor om det?
Inte?
Okej. Som vanligt…
Du känner mig, jag faller för grupptrycket.
Ja, men du avskyr såna där.
Det finns många olika smaker.
I kväll vill jag prata om tillit.
Lilly, vi börjar med dig och Jack.
Okej, visst.
Vissa familjer har svårt att anpassa sig efter att de varit åtskilda en längre tid.
Att se hur saker kommer att förändras.
Det blir nog inget problem för oss.
Jag förstår att det är svårt för vissa, men…
Förändringar är läskiga, men det behöver inte vara negativt.
Läskiga? Vi är inte… Vi är inte rädda. Eller hur? Det är…
Hon mår bra.
Det är klart att jag mår bra. Du med.
Är det så, Jack?
Vi kan väl gå vidare? Det är många andra här.
Vi har egentligen inte pratat om det, men jag…
Det har vi inte.
Om du vill prata om det så pratar vi om det.
Bra. Det borde vi göra. Prata om det.
Vi kan prata om nåt annat än att vejpa.
Vad blir det nästa vecka? Meth?
-Verkligen? -Inte okej, Lilly.
Jag skojar, jag menade det inte.
Glöm det. Hon har vänt min enda son emot mig.
-Vad sägs om det? -Mamma, du vet att…
-Jag är inte din mamma. -Kan vi byta ämne?
Jag såg henne på tv, hos dr Phil.
-Velma. -Hon skulle få mig steriliserad.
-Lugna dig. -Mamma.
-Jag är inte din mamma! -Velma, sätt dig.
Prata inte med mig!
Varför ska jag lugna mig? Jag är lugn!
Lilly.
Lilly!
Har du tid?
-Ja. -Det där gick inget vidare.
Jag vet inte. Velma gjorde stora framsteg.
Jag förtjänade det.
Inget strålande exempel på psykiatrisk vård.
Hur mår han egentligen?
Det kommer att ta tid. Han har gått igenom mycket.
Det är så det ser ut.
Och du då? Har du kommit in i normala rutiner igen?
Har du gjort nåt med Katies saker?
-Vad har det med nåt att göra? -Såna triggers är svåra.
-Ska jag göra mig av med hennes saker? -Jag vet inte.
Hur skulle det kännas?
Det börjar bli sent, jag ska nog åka.
När du kommer hit, får du ut nåt av det för egen del?
Ja, men låt oss fokusera på Jack.
Det gör vi. Men träffar du någon?
Jag träffar folk hela tiden. Jag träffar dig nu.
Okej, Lilly.
Du måste också göra jobbet.
Okej. Toppen.
Jag jobbade med en kille som bor nära dig. En terapeut.
Du kanske kan ringa honom.
Larry Fine? Som i The Three Stooges?
Han är bra. Nån du kan prata med.
Absolut, Regina.
Det vore bra att träffa nån innan du blir tvungen.
Ja. Vi ses nästa vecka.
-Hej, Jack. -Tack.
Från Lilly.
Hon är konsekvent.
Är det dåligt?
-Tack. -Varsågod.
Kom igen!
Hördu, lillen. Se dig för.
Helvete.
För helvete.
Sover du bra?
Jättebra. Tack ska du ha.
-Äter du ordentligt? -Ja då.
Jag menar, maten här är utsökt.
Jag vet inte om behandlingshem kan få Michelinstjärnor, men om de kunde…
Och medicinen. Hur funkar den?
Jag vet inte riktigt.
-Vad tycker du? -Det handlar inte om mig.
Tja…
-Har din fru besökt dig? -Min fru?
Har hon besökt dig?
Jag har faktiskt tänkt fråga.
Måste det vara mycket sånt? Besök alltså.
Det känns taskigt att hon måste komma hit varje vecka.
Har du drömt om din dotter?
Min dotter?
Nej.
Ursäkta mig, ma'am.
Vad kostar spjälsängen?
Har du nån plan för vilfåtöljen?
Nej.
Guldfiskar. Jösses.
Nej, jag tror att när de är färdiga så är de…
Jag beklagar förlusten.
Okej. Hej då.
-Kan jag hjälpa dig? -Nej.
-Jag har nog gått fel. -Ska du träffa dr Larry?
-Är det Larry Fine? -Vi säger bara dr Larry.
-Lilly Maynard? -Ja. Det är…
-Okej. Oj! -Helen. Snälla du.
Jag kan inte rå för det. Vad tror du jag gör här?
Ursäkta.
-Vad heter ditt husdjur? -Det var ju det. Jag har inget husdjur.
-Inget husdjur? -Nej.
Dr Larry, Lilly har en bokning men inget husdjur.
-Det var nåt nytt. -Herregud. Hördu kompis, jag är gift.
Så här är det dygnet runt.
-Jag vill klippa kulorna. -Det heter kastrering.
Ingen är här för att klippa kulorna, antar jag.
Jag är som jag ser ut.
Har du en fråga om ett djur, eller?
Nej, det har jag inte. Jag blev rekommenderad hit av en tjej.
En tjej?
Regina Miller?
-Jobbar hon fortfarande statligt? -Hon är på New Horizons.
Jag har tagit upp tillräckligt av din tid, så tack.
Nej. Du kan väl följa med? Kom. Han också.
Inte du. Sitt.
Plats. Stanna.
-Kom med. -Jepp.
Borde jag vara här inne?
Han bryr sig inte. Jag förstår inte Regina.
Jag jobbar inte inom psykvården. Jag slutade för tio år sen.
För att bli veterinär? Är det inte lite konstigt?
Det finns en enkel förklaring, men konstigt duger.
Vad gjorde du på New Horizons?
Det var inte jag. Jag menar, min man är där.
-Går det bra? -Ja, han säger att han mår bra.
-Bra. Du då? -Jag? Jag mår också bra.
-Så du blev hitskickad för att du mår bra. -Det var inte min idé.
-Men du är här. -Ja. Jag…
Hon sa att det kan hjälpa honom om jag också gör jobbet, så…
Och så bytte jag en del av mina möbler,
de flesta faktiskt, mot en vilfåtölj i konstläder.
Inte alla, men…
Min dotter, vårt barn, dog.
För drygt ett år sen, så…
Plötslig spädbarnsdöd, sa de.
Så hemskt.
Min man, Jack, tog det inte så bra.
Men det gjorde du?
Nej. Jag…
Nej.
Det är en bra fråga.
Okej, då så…
Jag gör inte sånt här längre.
Ta inte illa upp, men det märks.
Regina kanske kan ordna nån annan.
Ja.
Okej.
Du vet var jag finns om du får djurproblem.
Tack.
Håll ut, Trigger. Det blir inte bättre.
Jättebra, Sarah, men… Okej, gör inte…
Slappna av. Varsamt. Du behöver inte slå ihjäl den.
Velma, det är… Vad är det där?
Det är en emoji.
-Den med bajset. -Väldigt likt.
-När får jag sätta den i ugnen? -Snart, väldigt snart.
Jack, den är jättefin.
Jag har lite bättre verktyg bakom hyllan där borta.
Bra jobbat. Mycket jämnare den här gången. Fortsätt så.
Du hittade verktygen.
Ja.
Vad är det där?
Skrot som blivit kvar sen det här var en skola.
-Vad hände med den? -Skolan?
För få ungar.
Kom, vi gör klart din vas.
Den är färdig.
Försvinn! Stick härifrån!
Stick! Det är min trädgård!
Och kom inte tillbaka!
Hej, Lilly.
-Vem pratar du med? -Dig, Chuck.
Nej, förlåt. Jag skojade bara.
Det behöver inte sys.
Är du stelkrampsvaccinerad?
-Behöver jag det? -För säkerhets skull.
Fågeln trodde att du var ett hot.
Nu är jag det.
Det är parningssäsong.
Ägg, fågelungar, allt sånt.
-Du ska kanske hålla dig borta. -Det är min jävla trädgård.
Är du alltid så arg?
Ska jag ringa polisen? Du sa att jag skulle ringa om djurproblem.
Känner du till fas tre i sorgeprocessen?
-Kommer den efter fas två? -Inte nödvändigtvis, men oftast.
Det är "förhandling och ilska".
Har ingen pratat med dig om det?
Nej. Vad kommer efter det?
-Depression. -Toppen. Jag ser fram emot det.
Du behöver nog inte vänta så länge.
Det är färdigt.
Tack.
-Ursäkta besväret. -Ingen fara.
Jag ska nog försöka hitta en människodoktor.
Okej.
Ursäkta. Hur såg fågeln ut?
Jag vet inte. Mörk, med vingar.
-Det begränsar ju urvalet. -Hur så?
Om du vill, du vet, prata.
Prata om fågeln?
Ja, fågeln.
Okej.
-Ja. -Okej, då så…
-Då ses vi. -Ja.
Under tiden kan du väl hålla dig undan din nya granne.
Den nya grannen. Den var bra.
Du vill inte ha den där.
Svamp.
Nej, jag vill inte ha svampchili.
Vem vill det?
Har du nåt som kan skrämma bort fåglar?
-Fågelavskräckande? -Ja.
-Fågelförsvinnande. -Kul. Jag gillar bra skämt.
Vad tycker du om spikar?
Nej, jag ska inte göra kebab av dem.
Jag har det.
Som en…asiatisk badboll.
Jag har en vid poolen. Inga fåglar där. Inga människor heller.
Vet du vad? Jag har det.
Ska jag följa efter dig?
För i…
Den skrämmer fåglar också.
Jag tar den.
Vad säger du nu, din lilla skit?
När min fru dog, visste jag inte hur jag skulle kunna gå vidare.
Ärligt talat så vet jag fortfarande inte, men det går.
Varje morgon ber jag om styrkan och modet att fortsätta framåt
och finnas där för andra.
Amen. Pastorn, du gjorde skillnad för mig.
Hallå?
Du anar inte vad jag tittar på.
Ett sånt där religiöst program, En större kraft.
Det låter som ett elbolag.
Eller en brajbutik. Säger ungarna fortfarande braj?
Det känns som att de borde ha ett coolare ord nu, eller en emoji.
De har säkert en emoji, eller hur? De har såna till allt.
Vet du vad? Trädgården lever igen.
Jag hittade vattenkannan som du målade med Katie.
Den låg inne i buskarna. Jag körde nästan på den med gräsklipparen.
…och deras liv förbittrades av det tunga arbetet
med lera och tegel och allt arbete på fälten,
all denna slavtjänst som de tvingades till.
-Vatten? -Nej tack.
Bra. Hej då.
Vi ses senare.
Där har vi den, konstapeln.
En mexikansk båtstjärt.
Han är lite långt ifrån Okeechobeeträsket i Florida.
Han kanske är vilse.
Du pratar väl inte med dina patienter särskilt ofta?
För att de är djur? Vi pratar hela tiden.
Det brukar vara ganska ensidigt, men det gör inget.
Hur är det med Jack?
Bra, antar jag. Jag måste träffa honom i morgon.
-Måste? -Det är tisdag, då är det familjekväll.
Jag måste för att det är familjekväll.
-Vill du inte? -Jo. Han är min man.
Jag slutar tidigare varje vecka bara för att hinna dit i tid.
Jag skulle nog bli knäpp om jag var instängd där dygnet runt,
men han verkar oberörd.
Var det Jacks idé att bli inlagd?
Typ.
Typ?
-Är det så här det funkar? -Vadå?
-Det här. -Åh, du tror…
Nej. Om det var så, skulle jag säga: "Tiden är slut. Ta det här pillret."
Vi pratar bara.
Ibland stöter vi bort folk för att se om de kommer tillbaka.
Jaså?
Det kanske blir bättre nu.
Tror du?
Kanske.
Det var inte en blåskrika? Jag har sytt en katt
som hade fått stryk av en blåskrika. Det är en aggressiv fågel, det där.
Jag tror inte det. Vad är det där?
-Det är en hök. -Nej, ingen hök. Jag vet vad en hök är.
De var dinosaurier.
Fåglarna. Du vet nog det eftersom du är veterinär.
Jag visste det redan innan.
Vad hände med huvudet?
En fågel som tror att jag är ett hot.
-Hotar du den? -Nej.
Jag påtar bara i trädgården.
Det syns att hon inte lagar mat, hon är så mager.
Vi har en ny vilfåtölj.
Vad var det med den gamla?
Inget. Jag tyckte att vi behövde en förändring.
Du måste skämta.
Försvinn.
Bort från min uggla!
Det är en stare.
Ser du fläckarna som ser ut som stjärnor? Den vaktar sitt revir.
Det blir inte lätt att få bort honom. Han är för smart.
-Smart? -De är otroliga.
De är fantastiska imitatörer.
Mozart hade en som husdjur.
I hans anteckningar hittade man en melodi från en konsert som han skrev ner,
och bredvid den fanns melodin så som fågeln sjöng den.
Identiskt, förutom ett par noter.
Han var otröstlig när den dog. Han ordnade till och med en begravning.
Ingen dum idé.
Två veckor innan det var Mozart inte ens på sin egen fars begravning.
Hans pappa var tydligen en skitstövel.
Är du damen med fågelproblemet?
-Ja, det är jag. -Okej, här är fällorna.
Den här är mer för prärievargar. Den här är olaglig. Har du licens?
Nej.
Jag kan hyra ut den om jag får tillbaka den snarast.
Det är för en liten fågel.
Du kan fånga den med den här.
Men släpp ut den i Mexiko, annars hittar den tillbaka.
Jag vill inte att den kommer tillbaka.
Då finns det bara en lösning.
Åtgärda.
-Du menar… -Undanröja.
Som…
Typ, döda den?
Vi använder inte det ordet. Det är inhumant.
Okej, det är…
Jag fattar. Men det är väl det du menar?
Det finns 400 miljarder fåglar på den här planeten.
-Det låter mycket. -Det är det inte.
-Väldigt mycket. -Det är det inte.
Det är min bransch.
Men jag kan säga så här: En dam kom in förra månaden.
Glasöga. En fågel attackerade.
-Herregud. -Jag tror att det var en sparv.
-Menar du allvar? -Extremt aggressiv.
Inga känslor.
400 miljarder?
Det är en pest.
PROFESSIONELLT BEKÄMPNINGSMEDEL
Tänk om en tvättbjörn äter det?
Eller en gullig björnunge.
Eller en koalabebis.
Det är en fågelmatare. Den är pytteliten, ingen kommer in i den.
Och du vet väl att det inte finns koalor i Nordamerika?
Just det, det stämmer.
Jag såg en pungråtta ta sig upp i en kolibrimatare. Den var så mager.
Den böjde sig som en palm i en storm.
Okej. Så blir det inte här.
Antagligen inte. Men det kan bli så.
Djur gör vad som helst för godis. Och sockervatten.
-Har du testat sockervatten? -Nej, Dickey. Jag har inte testat det.
Det är jättesött.
-Alla djur skulle försöka smaka på det. -Det är inte sockervatten, det är frön.
Just det. Frön.
Blandat med gift.
Fan. Nu måste jag åka hem och ta ner den.
Jag stämplar ut dig klockan fem.
Förlåt. Du förtjänade inte det här.
-Och hur sover du? -Gott.
-Äter du bra? -Ja.
-Känner du dig deprimerad? -Vi behöver inte göra det här. Vi…
Är du redo att åka hem?
Det skulle jag göra om jag trodde att jag kunde. Tro mig.
Även om det innebar att behöva låtsas. Men jag har försökt med det.
Och hamnade här. Så vad ska jag…
Vad ska jag… Ska jag gå tillbaka till jobbet?
Vet du vad jag gör? Vad jag jobbar med?
-Ja, du är lärare. -Jag är bildlärare i grundskolan.
Så…
Du kan ju gå dit och se ungarna varje dag.
Försök att göra det.
Din fru då? Hon vill säkert ha dig hemma.
För några år sen…
…gick jag med i ett frisbeelag.
Jag vet inte.
Lilly, min fru, kände sig utanför,
så hon insisterade på att bli vår enda hejarklacksledare.
Bara så att du vet, frisbeelag har inga hejarklackar.
Eller någon publik.
Men hon var där med sina pompoms.
Jag låtsades vara en sportkille.
Hon köpte en baseballjacka åt mig.
Och vi… Det var så fånigt.
Jag vet inte hur jag blir sån igen.
Jag kan inte vara…
…den jag var för henne.
Så vad har du för plan?
Jag behöver lite tid att lista ut hur det ska bli.
Så om du bara kan…
…skriva det du behöver skriva.
Vi kan…
Kan vi göra så? Bara…
Går det bra?
Kan jag stanna då?
Jag tror att det är bäst just nu.
Var är du? Vart tog du vägen?
Det hade du inte väntat dig, va?
Du, kan vi rensa luften, bara för att…
Jag vet vad du tänker.
Att jag dödade henne, att jag åtgärdade fågeln, men…
Jag menar, jag satte dit… Glöm det, det kvittar.
Jag dödade den. Du vet det.
Det var fel. Det var…
…dåligt. Jag borde inte ha gjort så.
Jag har det jävligt jobbigt just nu, om du inte hade märkt det.
För alla knallar bara vidare och lever livet som om inget har hänt.
Och jag säger: "Stopp." För jag vill kliva av en stund.
Jag menar, det är…
Det är knasigt att jag pratar med dig.
Och att du faktiskt lyssnar.
Där stack du iväg.
Bra snack.
Det är min betalning.
Låt mig säga, barn
-Vissla det, din jävel! -Låt mig säga, kära barn
Att morgonsolen
Hälsar på dig
Hon kikar runt hörnet Och väntar på att säga hej
Lyser ner på alla dina bekymmer
Låt mig säga, barn
Låt mig säga, kära barn
Denna värld är inte skapt för drömmar
Denna värld är inte skapt för dig
Denna värld är skapt för tillit
Till allt som du företar dig
Mitt kära barn
Varsågod.
Konstlädret ger fläckar.
Ja. Tack.
Hur hittade du mig?
Det finns bara en "L. Fine, vet." i telefonkatalogen.
-Det är ett bra rapparnamn om… -Jag rappar inte.
En promenad verkade bra.
I regnet?
-Hur gick besöket förra veckan? -Bra. Som smort.
Vad bra. Tack för att du kom. Det är sent, jag ska lägga mig.
Vad vill du att jag ska säga?
Allt det här…
…det handlar inte om Katie.
Du pratar om henne, men det handlar om Jack och dig.
Hur startar ni om? Hur ska ert äktenskap vara nu?
Varför blev Jack inlagd?
Han…
Han var…
Han hade inte sovit bra.
Han ville somna,
och inte vakna. Som Katie.
Då blev du väl arg?
Jag blev inte arg. Han var deprimerad.
Han hade all anledning.
Det hade du också, men du försökte inte ta ditt liv
och lämna din make efter dig.
Ensam.
Du klandrar dig själv.
Vem säger att det är nåns fel?
-Jag. -Det är taskigt, Larry.
Inte för att det är rätt eller fel, bra eller dåligt. Vi gör så.
Vi står inte ut med tanken på att nåt sånt kan hända utan anledning.
Känslorna måste hitta en utväg, och det gör de alltid.
Så vi sparkar på katten eller hunden, eller förgiftar en fågel.
Det värsta är att vi vänder oss mot oss själva.
Vet Jack hur du känner?
Badrummet är till vänster.
Prata med honom.
Kom nu.
Trivs du med att vara här?
-Trivs jag? -Hjälper det?
Ja, jag antar det.
Jag tänkte att vi kan åka till sjön när du kommer hem. Fjärde juli.
-Visst. Ja. -Det vore väl kul?
Ja, precis som förr, som om inget har hänt.
-Det sa jag inte. -Nej, jag vet.
Men det är väl därför jag är här?
Jag ska återgå till att vara mitt vanliga jag,
så att alla kan gå vidare.
-Det kommer att ta tid. -Snälla.
Tror du verkligen
att tiden gör allt bra igen? Gör den oss bra igen?
Det säger jag inte. Men vi kan inte stanna här.
-Det är inte bra. -Jag vet.
Men jag vet inte var jag passar in längre.
Jag vet inte hur vi passar ihop,
hur nåt funkar.
Jag är inte som du, Lilly.
Du är inte som jag?
Jag bar henne inuti mig i nio månader.
Så varför är du här?
Varför försov jag mig?
-Gör inte så. -Jag kunde ha väckt henne.
Jag kunde ha gjort nåt. Men jag försov mig.
Det första jag hör, varje morgon när jag vaknar, är vårt barns gråt.
Och i det korta ögonblicket kan jag låtsas att jag vaknar.
Som jag alltid gjorde.
Det plågsamma ögonblicket är dagens höjdpunkt för mig.
Så prata inte med mig om tid,
för jag har massor av den varan.
Och jag avskyr det. Den tar aldrig slut.
-Älskling, snälla. -Jag önskar att jag kunde sluta.
Jag önskar, men jag kan inte.
Jag sålde hennes saker.
Vad skulle jag annars göra?
Jag stirrade bara på hennes stängda dörr.
Jag gjorde mig av med hennes saker.
-Jag kunde inte. Jag ville bara… -Du borde gå.
-Jag tror… Nej. -Förlåt.
Jag vet inte varför jag gjorde så. Jag borde ha frågat dig.
Jack?
Jack!
Har du lagat lunch åt mig? Vad har vi här då?
-Va? -Mamma packade ner såna i min lunchlåda.
-Bra. Kanske hitåt. -Hon gör det igen.
Stackarn. Hon mår inte bra.
Jag vet inte. Den kanske står i fel gång.
Lilly.
De släppte inte in mig. Är nåt på tok? Mår han bra?
-Vi kan väl sitta? -Mår han bra?
Ja, han mår bra. Det är bara det…
-Vi kan väl sitta ner? -Nej. Jag vill prata med Jack.
Han har bett om att få slippa besök ett tag.
Jag är ingen besökare. Jag är hans fru.
Det är vanligt att patienter vill ha utrymme.
Utrymme? Jag kör en timme för att komma hit.
-Det är allt utrymme han får. -Han får göra så.
-Jag skiter i vad han får göra. -Snälla, sitt ner.
Visst! Herregud! Nu är allt bra, när vi sitter ner.
-Kontaktade du min kollega? -Ja.
Du hade kunnat nämna att han behandlar pudlar.
Vet du vad, Larry var på väg att bli chef på Johns Hopkins.
Men det blev han inte.
Han ger upp, precis som alla andra.
När tror du att jag får träffa Jack?
Jag vet inte.
Det är upp till honom.
Vet du vad?
Här. Ge honom det.
Jag körde en timme. Det är det jag gör, för oss. Och du vill inte träffa mig.
Tror du att jag gillar att köra hit och hem?
Jag fattar.
Du vill ha utrymme.
Utrymme? Du ska få utrymme. Du ska få en timme hit och dit-utrymme.
Du tänkte väl aldrig på vad jag gjorde? Inte en enda gång!
Jag mår också som skit, Jack!
Vill du inte träffa mig? Jag vill inte träffa dig!
Jag vill inte träffa dig heller! Har du tänkt på det?
Skaffa en annan besökare!
Jack?
Herregud.
-Jag hör inte katten. -Är det blåsljud? Hör du det?
Jag hör bara en vuxen mans jämmer.
-Okej, så här är det. -Vad?
Ge honom medicinen två gånger om dagen, med mat.
Ingen mer bensinmacksmat. Bara torrfoder.
-Okej? -Okej, uppfattat.
-Jag menar det. -Jag ska säga det. Hör du?
Inga fler nachos. Inget mer majsbröd.
Inga fler varmkorvar och ostbågar.
Titta inte på mig så där. Varför tittar du på mig?
-Är din mamma verkligen inte här? -Hon hämtar mig sen.
Vi väntar på henne, okej?
Jag vet vad du tänker säga. Hon är alltid trött.
Min bror säger att hon är mager också.
Det är…
Hon har väldigt ont, och hennes livskvalitet är…
Jag pratar om livskvalitet
med en tioåring. Sa inte Howies mamma nåt om…
Jag sa ju att hon godkände det. Hon kommer sen.
-Okej? -Det är inte hennes fel.
Hon är inte bra på sånt här.
Finns det verkligen inget?
Nej.
Det är okej.
Du måste sluta dyka upp så här.
Jag behöver en tjänst, Larry.
De låter mig inte prata med honom.
-Han får göra så. -Jag vet.
Men jag tänkte att du kan ringa Regina eller nån.
-Det funkar inte så. -Du kan det där.
Du har väl nån slags behörighet fortfarande?
-Det passar inte nu, Lilly. -Det menar du inte?
Jag har strukits från gästlistan på ett mentalsjukhus, av min egen man.
Så här ska du göra. Prata med Fawn och boka en tid.
Boka en tid? Ska inte du hjälpa mig? Är det inte det vi gör?
Icketerapi-terapi, låtsasterapi. Är det inte det vi har sysslat med?
-Är jag ensam på den här ön? -Jag är ingen terapeut längre.
Och sannerligen inte din terapeut.
Det har du rätt i.
För du är kass. Det kanske var därför du slutade.
Jag menar, på vilket sätt är det här så mycket bättre?
För att katter inte käftar emot?
Nej, det gör de inte. De bokar däremot tid.
Vad vill du ha av mig?
Vill du ha svar?
Ska jag säga att allt löser sig?
Ja, Larry.
Svar är bra. Folk vill ha svar.
Jag har inte svaren.
Det hade jag aldrig. Jag pratade bara.
Och när jag kom på det, slutade jag att låtsas.
Tror du att du kan laga Jack? Att det är lösningen?
Vad ska jag göra?
Ska jag ge upp?
Som han?
Eller som du?
Det är åtminstone ett aktivt val.
Vi borde ge upp. Jag borde inte ha inlett det här, det är mitt fel.
Låt oss enas om att inte fortsätta. Okej?
Visst, Larry.
Din jävel!
Okej, din lilla skit. Nu ska du få ont.
Herregud.
Hej, Lilly.
Hej, Jack.
Att finnas till för andra var precis det svar jag sökte.
Sträck ut en hand till någon i dag.
Jag vill säga
att du gjorde skillnad i mitt liv när du sträckte ut handen.
När jag fann Guds ord var jag…
Jag var vilsen. Trasig.
Beroende.
Promiskuös. Jag är inte stolt över det.
Det påminner om Efesierbrevet 6:7.
"Tjäna villigt som ni gör när ni tjänar Herren och inte människor."
Inte människor. Amen. Inte människor. Det är vägen.
Det var behållningen för mig.
För det var så många män.
Så många män.
Många män.
Låtsas vara en tiger.
Jaga din svans.
-Jag är yr! -Sitt upp nu.
Duktig tiger. Nu ska du ryta.
Ner, tiger. Duktig pojke.
-Det här är kul. -Fortsätt.
Sitt.
Snurra.
Och ryt.
Högre.
Igen.
-Duktig tiger. Bra. -Jag vill leka. Får jag vara med?
-Okej. Jag är lejontämjaren. -En bra tämjare.
Jag kan väl vara ett till lejon?
-Jag är en tiger. -Åh, du är en tiger!
Kan du ryta?
Du skrämde livet ur mig. Det var jättebra.
Om vi är en cirkus så behöver vi fler djur.
Jag ser en giraff.
Mel! Du är en giraff.
Kom hit. Du är en giraff.
-Är jag giraff? -Ja.
-Jag är en giraff. -En giraff.
Okej, vi har en giraff.
Vem är det som leker i leran?
Jag har hittat elefanten! Visst behöver vi en?
Bob, du får vara elefant. Går det bra?
-Ja. -Sådär ja.
-Okej, hörni. Kom, giraffen. -Okej.
Lejontämjaren säger vad vi ska göra, okej?
Kan vi göra ljuden? Hur låter de, Bob?
Och tigern, då?
Unge lejontämjare, vad är din order?
-Jag vill inte leka. -Ingen fara.
Ingen fara. Jag…
Jag lekte bara. Ska vi ordna en parad i stället…
-Jag vill gå nu. -Okej, Jack. Det där var roligt.
Här kommer clownerna. Vill du vara med i paradbandet?
-Kom, allihop. -Vänta.
-Hallå! -Kom igen.
Vad…
-Vart tog giraffen vägen? -Jack?
-Du kanske ska gå in? -Mel, vad är det?
-Du skrämmer folk. -Rör mig inte.
-Ska vi gå in? -Jag vill inte gå.
-Okej, Jack… -Jag vill inte gå in!
-Förlåt. -Det gick bra.
Släpp mig! Jag vill inte gå in.
Regina, jag vill inte gå in. Jag vill leka. Vi lekte bara.
Jag vill inte gå.
Herregud, jag lekte bara.
Kan jag få en priskontroll på kassa två?
Jag behöver en priskontroll på kassa fyra.
-Hallå. -Hej.
Vi behöver koll på fyra, tre och två.
-Travis till kassan, tack. -Lilly.
-Vad fan gör du? -Prisändringarna du bad mig göra.
Sen när tar vi fem cent för ett paket bindor?
Eller en påse fiskpanering?
Eller ungefär alla varor i butiken?
Jag vet inte. Jag menar, det…
-Det kan inte stämma. -Hur ser himlen ut i din värld, kompis?
Vi behöver en priskoll i bageriet.
Jag ska nog börja ändra tillbaka innan folk får för sig nåt.
Allt kostar fem cent här borta!
-Eller så kanske jag ska ta rast. -Ta ledigt resten av dagen.
Du måste förtjäna den här.
Tunn is, Lilly. Tunn is.
Sir, inget i butiken kostar fem cent.
-Inget. -Vi behöver en chef till kassan.
Du känner mig redan
Som om du ritade mig och
Gav mig kulör
Jag var väldigt skör
Ingen form Bara tyngd av mitt humör
Jag var rädd att bli sårad
Trodde det var min tur nu, men
-Kanske blir jag det -Jag kan.
-Kanske lär jag mig -Lilly Maynard.
Kärlek får man inte gratis
Lilly Maynard.
Så jag vill höra sången
Som om den var ny
Jag vill känna som jag gjorde
Innan allt huvudbry
Jag vill snabbspola framåt
Och spola tillbaks
Jag vill inte veta när det slutligen
är dags
Så jag vill höra sången
Som om den var ny
Jag vill inte veta
När det slutligen
Är dags
STARE
Problemet med att hantera ett revirvaktande djur som staren,
är att folk tar det personligt.
Jag tror inte att naturlagarna är rätt eller fel i grunden,
förrän man ställs inför nåt som är…
…oförklarligt, så slumpmässigt grymt.
Då försöker man hitta en anledning.
Och när man inte hittar nån, det är då det blir personligt.
Kom hon till dig på grund av fågeln?
Tekniskt sett, ja.
Och nu är du här för att prata om fågeln, med mig?
Inte…
…egentligen. Jag är här för att be dig
prata med Lilly.
Jag tror inte att du vill straffa henne.
Nej. Jag vill bara straffa mig själv.
-Sa hon varför jag är här? -Ja.
Så hon sökte din hjälp
för att du är hennes hjärnskrynklare, men i skepnad av en veterinär.
Okej.
Hon kom…för att prata.
Och jag gjorde tyvärr inget bra jobb.
-Varför är du här då? -Jag sa ju det.
-Så att du… Jag ber dig… -Du är här för din egen skull.
Ja. Okej.
Du kom hit för att du ska må bättre.
Du gjorde det. Vi pratade.
Så…
…må bättre.
Vill du ha en öl?
-Jag kan behöva en. -Tack.
Det är jättefint här.
Ja, det var min farfars. Det är ett helvete att klippa gräset.
-Är det den? -Ja, det är han.
-Han ser harmlös ut. -Låt dig inte luras.
Kan du inte göra nåt?
Vissa saker är bortom vår kontroll.
Ju snabbare man inser vilka de är,
desto snabbare kan man släppa taget om dem.
Se där. Du fick en filosofi.
Han kommer hitåt. Fan!
Herrejävlar! Den där fågeln är galen! Han kommer tillbaka. Han cirklar.
Ja, kasta den.
Oj!
-Åh fan. -Snyggt kast, mrs M!
-Vad gjorde du, Lilly? -Du satte den.
-Det där var ballt! -Nej.
-Hämta nåt. -Okej.
-Vänta, vad ska jag hämta? -En handduk eller nåt.
-Var har du… -Hämta en handduk!
Uppfattat.
-Den är chockad. Den kvävs. -Det var det bästa jag hittade.
-Fåglar är inte vår specialitet. -Det där är en kolibri.
-Alla ser likadana ut. -Ja, det är den främre luftsäcken.
Jag vet inte hur jag ska komma in där.
-Var är min fågellåda? -Du har ingen.
Jodå, med alla instrumenten.
-En veterinär utan fågellåda. -Kan du vänta utanför?
-Nej. -En omrörarpinne då?
-Bra idé. -Har du gjort det här förut?
Nej. Har du?
-Vill du vänta på en specialist? -Går det?
Gärna, för du pratar om pinnar.
-Vänta utanför. -Nej, det ska jag inte!
-Ut! -Gå, snälla.
Vad behöver du?
Kirurgisk tvål, sterila dukar och vodka.
Vodka? Aha, till dig?
-Vi har en flaska gin. -Det duger.
Jack?
I kväll vill jag prata om vikten av ärlighet.
Mot oss själva.
Velma, vill du börja?
-Jag är trött på allt snack. -Okej, det var ärligt.
Jag kan börja.
Om det är okej.
Ja, självklart.
Jag är deprimerad. Det är därför jag är här.
Min lilla flicka dog.
Och sen försökte jag att dö.
Det är inte roligt, men det var det jag gjorde.
Jag trodde att det var på grund av Katie. Det var min…
Så heter min dotter. Katie.
Men om jag är riktigt ärlig,
så har jag varit sån här till och från sen 20-årsåldern.
Jag vet inte hur man slipper det.
Jag har träffat terapeuter, jag har tagit medicin.
Och ibland funkar det, då mår jag lite bättre.
Och efter ett tag…
…slutar jag.
För jag behöver inte den där skiten.
Jag kan hantera mitt eget liv.
Jag ger upp på mig själv så enkelt.
Och sen sviker jag de som älskar mig.
Jag menar, min fru.
Min fru…
Hon vet inte hur man ger upp.
Hon vet inte hur man gör.
Hon kämpar på. Hon fortsätter hoppas och tro
och röra sig i världen. Jag avskyr henne för det.
Och samtidigt älskar jag henne så mycket för det.
Så mycket att…
…jag vill sluta ge upp, med henne.
Inte för henne.
Jag vill sluta ge upp, med henne.
Så ser min dag ut.
En lycklig dag.
Jack.
Din lilla skit.
Näsduk.
Jag vet.
Tack för att du berättade.
-Ta hem honom, du behöver inte stanna här. -Vad gör jag?
Försök få i honom några droppar av det här varannan timme.
-Om det går. -Kommer han att vakna?
Det är svårt att säga.
-Vad är det på vingarna? -Det är så att han inte kan flyga.
Även om han vaknar, kan jag behöva…
Han kan inte försvara sig om såret inte läker.
Det vore orättvist att skicka ut honom helt själv i det här skicket.
-Lustigt hur det funkar. -Hur vad funkar?
Att den här lilla killen ska försöka överleva
ute i den grymma världen helt själv.
Starar är inte som andra fåglar.
När de parar sig bygger de bo tillsammans, och de skyddar boet.
Tillsammans.
De matar ungarna tillsammans också.
De är inte skapta för att vara ensamma i världen,
helt själva.
Väldigt subtilt, Larry.
Jag tänkte väl det.
Okej, här får du.
Bara lite?
Du vet att du gillar det.
Om man pratar med nån i koma, så kan de tillfriskna fortare.
Kom igen.
Hallå?
Jag är lite upptagen, Jack.
Så jag har inte tid att lyssna på när du andas.
Du vet väl att det inte bara är du som mår dåligt?
Ända sen Katie lämnade oss har det varit…
Och sen gjorde du det där. Det är inte okej, Jack.
Jag har hållit ställningarna i ett år,
och har inte haft fem minuter över till att tänka på mina egna känslor.
Vi hinner aldrig med dem, va?
Och det är ganska jävla själviskt, eller hur, Jack?
Så när du är tillbaka kommer saker att förändras.
Saker ska sägas, tårar ska fällas, och sen ska vi gå vidare, framåt.
Och vi ska hitta ett annat, bättre liv än det vi hade,
för jag är inte intresserad av nåt slags sidledsförflyttning.
Och du ska säga förlåt för att du försökte lämna mig.
Du ska säga det varje dag.
Varje dag i resten av våra liv. Och det kommer att vara en lång tid.
För vi ska leva länge, Jack. Och vi ska göra det tillsammans.
Jag ska lägga på nu. Då är vi kvitt.
För du la på sist, så…
Förresten så måste jag mata
en fågel som jag försökte döda.
Fattar du?
Du är väl gift? Jag antar att du är gift.
Monogam, åtminstone?
Jag vet inte. Är fåglar monogama?
Jag vet inte hur det funkar.
Här är ditt rör. Kom igen.
FÖLJ DITT HJÄRTA
Strålande, Sarah. Akta fingrarna.
Det ser ut som på bilden. Bra.
Velma, vad har vi här?
Man har strömbrytaren. Den passar in där.
Man slår på, och den står upp!
-Upp. -Det är kreativt.
Jag tror att du glömde nåt?
-Hålet att sätta den i? -Åh. Ja.
Kan jag låta det vara?
Hur skulle den funka?
Måste den funka?
Nej, jag antar det.
Den är jättefin.
Tack.
Snyggt träd.
-Hur är sömnen? -Bra.
-Och hur mår du? -Du är ett vanedjur.
-Så du mår bra? -Ja, det gör jag.
Men tänk om jag slutar må bra. Om det inte håller i sig?
Det är möjligt.
Vår tid tillsammans har inte varit särskilt hjälpsam.
Men du har gjort framsteg.
Ja, det har jag. Men jag vet inte om det är din förtjänst.
Det kommer bra dagar och dåliga dagar.
Jag kommer att sakna det här.
Livet är förutsägbart på så vis.
Omfamna rutiner.
Det är nyttigt.
Ja, livsrutinen.
Gör middag, gå i säng, vakna, bädda sängen, kyss din fru.
Så småningom börjar du jobba igen, börjar vara bland barn.
Du kan plantera i din trädgård.
En dag kommer du att säga din dotters namn utan att tänka på det.
Det slinker bara ut. I hågkomst, inte i plåga.
Och så är det med det.
-Det där var riktigt bra. -Tack.
Kanske finns det hopp om dig.
Nämen hej.
Gör inte så.
Jag ska lyfta upp dig.
Ingen fara.
Så ja.
Jag är inte rädd för dig.
Du är jätteliten.
Och min hjälm är i närheten.
Jag tänker ta med dig ut.
Jag tror att han hade fel om dig.
Kanske jag också.
Okej, flyg nu.
Kom igen, flyg. Snälla.
Flyg!
Flyg! Kom igen!
Flyg! Sådär ja!
Sådär ja, din jävel!
-Nämnde jag att vi har en ny vilfåtölj? -Kanske.
Den är läderliknande. Den luktar som torkat kött.
Det är en doft jag brukar gilla.
Jag tänkte att en hörnsoffa skulle funka där.
-Var? -I fönstersmygen, in mot rummet.
Där Katie brukade leka.
Det funkar.
Jag…
Jag har gjort nåt åt dig.
Den är underbar.
Du vet inte vad det är.
-Har den ett syfte? -Ja, den är till en strömbrytare.
Tja…
Det finns inget hål för strömbrytaren.
Behövs det ett hål?
Jo. Jag menar,
utan ett hål för strömbrytaren kan man inte slå på lyset.
Hur blir det då?
Förlåt.
-Äsch, vi löser det. -Nej, jag…
Jag är så ledsen för allt.
-Du förtjänar bättre. -Det är okej.
Det är okej.
Jag antar att…
…den här gottgör allt.
Vi gör ett hål i den.
Smart tänkt.
Smart. Vi gör ett hål i den.
Annars tvingar du fram valet
att leva i konstant mörker eller konstant ljus.
Och det är galet.
-Ta inte illa upp. -Ingen fara.
Häng kvar Häng kvar en liten stund
Jag vill säga nåt
Jag ber dig inte Att glömma och gå framåt
Men allt är inte grått
Att ha fel Och våga ta det till sig
Är ingen himmelsk nåd
Men att älskas Likt en sång man har i minnet
Trots alla sina dåd
-Berätta om honom. -Säg mig
Har jag irrat vilse?
Ljög jag så du trodde mig?
La jag snubbeltråd på vägen För dig?
Drog jag skam över familjen?
Märktes det när jag var svag?
Vad du än ser
Det var inte jag
Åh, det var inte jag
Ger jag glädje till alla
Som jag möter på min stig?
När du faller
Ska jag alltid Hjälpa dig
Tar jag hand om mina nära?
Märktes det när jag var svag?
Jag måste erkänna att jag är lite rädd.
När det är vad du ser
Jag med.
Då är det jag
Sätt på den här.
Okej. Morötter, tomater och ett sallatshuvud.
-Kommer du åt gurkorna, ta två. -Uppfattat.
På tre?
Ett, två, tre.
Har jag irrat vilse?
Ljög jag så du trodde mig?
La jag snubbeltråd på vägen
För dig?
Drog jag skam över familjen?
Märktes det när jag var svag?
Vad du än ser
Tar jag hand om mina nära?
Märktes det när jag var svag?
När det är vad du ser
Då är det jag
För i helvete!
Undertexter: Lisbeth Pekkari