Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫צריך לרוקן את הפח. הוא מלא.‬
‫אני יודע, אני אוציא אותו אחר כך.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫תעזוב את הכלים, אבא.‬ ‫אני אשטוף אותם אחר כך.‬
‫אתה בכלל שוטף כלים?‬
‫תסתכל על הבית הזה.‬
‫הפכת אותו…‬ ‫-לדיר חזירים.‬
‫לדוכן בלונה פארק!‬
‫וגם דיר חזירים.‬
‫בשביל מה כל הצבעים האלה?‬
‫הקומיקסים הקטנים, כל הדברים האלה?‬
‫בכל פעם שאני בא הנה, אני נכנס לדיכאון.‬
‫"אצל סבתא שלך הבית היה נוצץ.‬
‫אתה לא עובד, ואתה לא לומד."‬
‫התאפקת כל הלילה. כל הכבוד.‬ ‫עכשיו אמרת את זה.‬
‫נראה לך שאתה משחק איתי?‬
‫אתה פוגע רק בעצמך.‬
‫חמש בחינות בשנתיים. אתה קורא לזה לימודים?‬
‫תמשיך, תגרום לי להרגיש אשם.‬
‫אני זה שגורם לך להרגיש אשם?‬
‫בטח.‬
‫יכול להיות שאתה מכריח אותי‬ ‫להגיד את אותם דברים שוב ושוב.‬
‫לא?‬ ‫-אני מנסה, אבא.‬
‫עוד לא סידרת את זה?‬
‫אתה מחכה שאני אעשה את זה?‬
‫כמו הדבר המכוער הזה, הדקל החשמלי.‬
‫מה עובר לך בראש?‬
‫על מה אתה חושב?‬
‫אם יש משהו שאני יכול לעשות…‬
‫אני יודע שזה קשה.‬
‫אני מבין. פעם הייתי בדיוק כמוך.‬
‫לולי סבתא שלך…‬
‫אתה באמת חושבת שהתעניינתי בייצור יין?‬
‫כשסיינה רצו שאשחק בקבוצת הנוער שלהם,‬
‫מה הייתי אמור לעשות?‬
‫כן, זה מבאס, אבל…‬
‫תפסיק!‬
‫מה להפסיק?‬
‫לודוביקו.‬
‫לודוביקו!‬ ‫-מה?‬
‫אתה מקשיב לי?‬ ‫-כן, אבא.‬
‫אני מנדנד לך רק כי אני דואג לך.‬
‫אני יודע.‬
‫אני הולך. השארתי את התרופות שלך פה. ראית?‬
‫היי, מה רצית להראות לי?‬
‫שכח מזה, אבא. אני אראה לך בפעם הבאה.‬
‫אני אתן לך כסף בעוד כמה שבועות.‬ ‫אני צריך לשלם לחבר'ה.‬
‫אל תדאג.‬
‫התחלנו לייצר שמן.‬
‫זאת השנה הראשונה שלנו. ניסוי.‬
‫אולי תבוא לבקר?‬
‫תישאר כמה ימים.‬
‫אני אסביר לך איך העסק עובד.‬
‫נבלה ביחד. אמא שלך תשמח.‬
‫רעיון טוב. אני אחשוב על זה.‬
‫ביי.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-שלום.‬
‫- המעלית מקולקלת -‬
‫בפעם הבאה.‬
‫שלום, סקו.‬
‫אתה נראה מצוין. שיער יפה.‬
‫שמרתי "על הזין שלי" אחד לאשתי,‬ ‫אבל אתה יכול לקחת אותו.‬
‫תן לי משהו לשתות.‬
‫הוא למעלה?‬ ‫-כן.‬
‫תגיד לו שאני פה.‬
‫מריו הגיע.‬
‫עוד כוסית, סקו.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אני צריך להשתין. הערמונית שלי משגעת אותי.‬
‫תשמור על התיק. אל תוריד ממנו את העיניים.‬
‫חתיכת חרא! חתיכת…‬
‫עצור, ממזר!‬
‫שקט, שקט.‬
‫תתחיל ללכת. שקט. זהירות.‬
‫לך. בוא נלך אליך הביתה.‬
‫איפה אתה גר?‬
‫קח אותי אליך הביתה, מהר.‬
‫מהר.‬
‫קדימה.‬
‫אתה גר לבד?‬
‫כן.‬ ‫-אתה גר לבד?‬
‫קדימה, תפתח.‬
‫תפתח.‬
‫לאן אתה הולך? שקט.‬
‫איפה הדלת שלך?‬ ‫-הנה.‬
‫תפתח.‬
‫תזדרז.‬
‫נו, כבר. מהר.‬
‫בסדר. הנה.‬
‫תן לי את המפתחות. שקט.‬
‫הטלפון שלך.‬
‫אתה גר לבד?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫בסדר.‬
‫היי, מה קרה?‬
‫מה קרה?‬
‫שב.‬
‫דבר, בחור. מה קרה?‬
‫התקף פניקה.‬ ‫-מה לעשות?‬
‫הטיפות שלי. בשקית.‬
‫בשקית זאת?‬
‫איזה בקבוק?‬
‫איך פותחים אותו?‬
‫כמה?‬ ‫-עשר.‬
‫בוא נלך על 15.‬
‫זין.‬
‫שב. אמרתי לך לשבת.‬
‫פיקיו, זה אני. תקשיב טוב.‬
‫לא מענין אותי מה השעה.‬
‫אני צריך שתשלח אליי עשרים ילדים.‬
‫אני צריך שומרים,‬ ‫ביום ובלילה, מול השיכונים.‬
‫במשמרות.‬
‫עכשיו!‬
‫לודוביקו פאצי, זה אתה?‬
‫אתה יכול לקרוא לי ג'ק.‬
‫אני צריך להישאר פה קצת.‬
‫אנשים מחפשים אותי.‬
‫הם יודעים איך אני נראה.‬
‫הם יודעים שאני באזור,‬ ‫אבל אני אמצא דרך לצאת מפה.‬
‫אם תעשה בעיות, אני ארצח אותך.‬
‫אבל אם תשתף איתי פעולה,‬ ‫אני אתן לך מתנה בתמורה.‬
‫מתנה?‬
‫לא שמעת אותי?‬
‫תפתח את האוזניים. אני לא חוזר על עצמי.‬
‫אתה נשאר פה.‬
‫יהיה נחמד ושקט. תתעלם משאר העולם.‬
‫כשאלך, אתן לך 5,000 אירו.‬
‫מזומן.‬
‫חמשת אלפים?‬
‫כמה אמרתי שאתן לך?‬
‫תקבל את הכסף כשאלך.‬
‫אבל אתה צריך להרוויח אותו.‬
‫טוב, אז עשינו עסק.‬
‫היי.‬
‫תתעסק בשלך.‬
‫ברור?‬ ‫-ברור.‬
‫מרגלים מזדיינים.‬
‫הייתי אמור להיות כבר בצד השני של העולם.‬
‫אני צריך לישון.‬
‫היה לי לילה קשה. אני גמור.‬
‫קום.‬
‫תיכנס לשם. קדימה.‬
‫לך כבר.‬
‫לא הסכמנו על 5,000?‬
‫אתה תישאר הלילה בפנים. מפתח?‬
‫הוא ידע שיש מצלמות.‬
‫זה פשוט לא עניין אותו.‬
‫והוא ידע שהלילה יהיה הרבה כסף.‬
‫זאת אומרת שהוא תכנן את השוד,‬
‫ובטח קיווה להיעלם מיד אחריו.‬
‫"לא משנה מי אתה באמת.‬
‫מה שמשנה זה מי אנשים חושבים שאתה."‬
‫בוא נלך לדבר עם הגאון למטה.‬
‫ביי, קאינו.‬
‫אני רוצה להבין משהו, מריו.‬
‫הנחת את התיק שלך על הכיסא,‬
‫קמת כדי ללכת לשירותים,‬
‫הוא דחף אותך, לקח את התיק וברח.‬
‫אבל כמעט תפסתי אותו.‬
‫אני נשבע לך, קאינו.‬
‫כשהוא נפל מהאופנוע והתחיל לרוץ.‬
‫ניסיתי לעקוב אחריו, אבל אז…‬
‫אבל אז נתת לו לברוח.‬
‫לא ביקשתי תירוץ.‬
‫רציתי הסבר.‬
‫אני מצטער, קאינו.‬
‫אבל אני יודע איפה הוא.‬
‫הוא נכנס לאחד הבניינים, קרוב לשוק.‬
‫ימיו ספורים.‬
‫הוא מתחבא בדירה של מישהו.‬
‫זה נפל לו.‬
‫קח. זה שלך.‬
‫כבר יש לי שם עשרים ילדים, בסדר?‬
‫הם בודקים כל מי שנכנס או יוצא.‬
‫ברגע שהחרא הזה יוציא‬ ‫את האף שלו החוצה, אני אתפוס אותו.‬
‫ראית את הפנים שלו?‬
‫אתה יודע מה הדבר שהכי חשוב לגבר?‬
‫המוניטין שלו.‬
‫לא משנה מי אתה,‬ ‫מה שמשנה זה מי אנשים חושבים שאתה.‬
‫המוניטין שלך הוא הגורל שלך.‬ ‫בדיוק כמו האופי שלך.‬
‫מי שגונב ממני, מת. כולם יודעים את זה.‬
‫זה המוניטין שיצרתי לעצמי,‬
‫ואני לא יכול לתת לאף אחד להרוס אותו.‬
‫אתה מבין?‬
‫כן.‬ ‫-בטח שאתה מבין.‬
‫אתה עובד איתי כבר שנים.‬
‫אתה מאמין בגורל, מריו?‬
‫כן, אני מאמין.‬
‫תשחק.‬
‫תגלה מה הגורל שלך.‬
‫מה גורם לאנשים להמר?‬
‫חמדנות?‬
‫עוני?‬
‫בדידות?‬
‫או שזה טבע האדם?‬
‫ככל שמפסידים יותר,‬ ‫כך רוצים יותר להחזיר את ההפסד.‬
‫אתה לא מסכים, מריו?‬
‫ניצחתי.‬
‫ניצחתי, קאינו.‬
‫אתה רואה? הגורל לצדי!‬
‫כן.‬
‫אבל את זה שמאמין בגורל.‬
‫לא אני.‬
‫אני אמצא אותו.‬
‫בן זונה מסריח.‬
‫ספרטקו,‬
‫דבר יפה.‬
‫אני רוצה אותו בחיים.‬
‫עשרים וארבע שעות.‬
‫אחרת גם אתה תיעלם.‬
‫קחו אותו מפה.‬
‫ותנקו פה.‬
‫לעזאזל. הוא פוצץ למריו את המוח בלי להסס.‬
‫מי? אתה מתכוון לבוצטי?‬
‫אלא למי?‬
‫הוא רק ממלא פקודות.‬
‫הרוצח האמיתי הוא קאינו.‬
‫טוב, מישהו שהרג את אחיו בגלל כסף…‬
‫גם אם זה לא הוכח.‬
‫הוא הרג עוד ארבעה‬ ‫או חמישה אנשים, אף אחד לא יודע.‬
‫אני שונא אותו.‬
‫זה הכול.‬
‫הוא חושב שהוא אלוהים.‬
‫הוא מדבר אליי כמו שמדברים אל מקק.‬
‫אני מבין, אבל מריו…‬
‫אבל מריו מה?‬
‫אל תגיד מילה רעה על מריו.‬ ‫הכרתי אותו מאז שהייתי בן עשרים.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫אם מישהו יגנוב את המכונית שלי‬ ‫ולא תצליח למצוא אותו,‬
‫זה בסדר שאני ארצח אותך?‬
‫קאינו לא סובל אנשים יותר חדים ממנו.‬
‫כולם יודעים את זה.‬
‫יש לו תסביך נחיתות.‬
‫איפה קראת דבר כזה?‬
‫מי הוא חושב שהוא?‬
‫נפוליאון?‬
‫מלווה בריבית‬ ‫שמתחבא מאחורי חנויות הימורים‬
‫מלאות בזקנות ונרקומנים,‬
‫ברים ומסעדות מחוץ לעיר…‬
‫אבל יש לו ערמות של כסף.‬ ‫-אז מה?‬
‫החליפה, הבושם… הוא עדיין אפס.‬
‫הוא היה קונה קרבות.‬
‫חתיכת חרא עם שגעון גדלות.‬
‫למריו היו שלושה ילדים,‬
‫וגם אישה, מדליקה לגמרי.‬
‫קאינו דאג שיירו בו כמו בכלב.‬ ‫-יודע מה שמעתי?‬
‫שקאינו מזיין את אשתו של מריו.‬
‫על מה אתה מדבר? ג'וליה?‬ ‫-כן.‬
‫אני נשבע.‬
‫אני חושב שבגלל זה הוא רצה שמריו ימות.‬
‫זה היה סתם תירוץ.‬
‫לא, לא יכול להיות.‬
‫לא נוגעים באישה של חבר.‬
‫זה החוק.‬
‫חוץ מזה, ג'וליה לא בוגדת.‬
‫תאמין לי.‬
‫התחלתי איתה המון פעמים.‬
‫היא לא נכנעה אף פעם.‬
‫היא נכנעה לקאינו.‬
‫תמלא את הבור ותסתום את הפה.‬
‫פיקיו.‬ ‫-בטח, תסמוך על פיקיו.‬
‫אף אחד לא בא? תפקח עיניים.‬
‫אתה יכול לצלם אותו ולשלוח לפיקיו?‬
‫בטח. תן לי את התמונה.‬
‫ילד טוב.‬
‫נוח בשלום על משכבך, מריו.‬
‫נוח בשלום על משכבך.‬
‫…ובשביל זה הם משלמים, שילכו לעזאזל.‬
‫גם המנהל עושה כסף, אבל הוא לא מסכן כלום.‬
‫הוא עושה קומבינות.‬
‫ואם תיפול,‬
‫יגידו שהיית צריך להיזהר.‬
‫כמו בן הדוד של סטלביו. זוכר אותו?‬
‫בטח.‬ ‫-ינוח בשלום על משכבו.‬
‫אתה לובש חולצה שלי.‬
‫גם התקלחתי והתגלחתי. רוצה קפה?‬
‫השתמשת בדברים שלי?‬ ‫-שתוק.‬
‫הבגדים שלי הסריחו.‬ ‫כשהם יתייבשו, אני אחזיר לך את שלך.‬
‫אז רוצה קפה?‬
‫אלה ספלי החרסינה של סבתא שלי.‬
‫אלה ספלים, אז ממלאים אותם‬
‫ואז שותים מהם.‬
‫אם אתה רוצה, תבוא ותיקח.‬
‫סבתא שלך?‬
‫היא הייתה זמרת או מוזיקאית?‬
‫לא, היא הייתה מורה לפסנתר.‬
‫אתה תלית את זה?‬
‫זה לא עובד.‬
‫"זה לא עובד."‬
‫זה לא דבר שקשה לתקן.‬
‫קח. תשטוף גם את זה.‬
‫יש לך הרבה ספרים. אתה סטודנט?‬
‫למה אתה חוקר אותי? אתה לא נראה כמו שוטר.‬
‫שאלתי אותך שאלה.‬
‫אני לומד כלכלה.‬
‫אתה בטח בפיגור.‬
‫לוקח חמש דקות להבין מה הסיפור שלך,‬
‫מאז שנולדת ועד עכשיו.‬
‫סיפור עצוב.‬
‫טוב, זה מספיק.‬
‫בסך הכול ניסיתי להתחיל שיחה.‬
‫כל כך הרבה DVD, חוברות קומיקס,‬ ‫ספרים שלא קראת. מה אני אמור לחשוב?‬
‫אני לומד מהקומיקס.‬
‫אני מצייר.‬
‫מה אתה מצייר?‬ ‫-קומיקס משלי.‬
‫הדבר היחיד שאני טוב בו.‬ ‫-אני יכול לדמיין אותך,‬
‫יושב שם לבד מתחת למנורה.‬
‫תמיד לבד.‬
‫אפס חברים.‬
‫יש לך חברה?‬
‫ברור שאין לך.‬
‫היו לי שתיים.‬
‫פלייבוי!‬ ‫-גם גנב וגם פסיכולוג?‬
‫קודם כול, אל תתחצף,‬ ‫או שאני אוריד לך את הראש.‬
‫דבר שני, לא מעניין אותי מה קורה איתך.‬
‫אתה לא אשם, אבל גם אני לא.‬
‫בסדר?‬
‫יש לי מחלה קשה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כמה זמן?‬
‫כבר שנה.‬
‫אתה הולך עם כובע בגלל הכימותרפיה?‬
‫כימותרפיה?‬
‫כן.‬
‫כימותרפיה לא עוזרת לדיכאון.‬
‫דיכאון?‬ ‫-תחזיר לי את הכובע.‬
‫תוריד אותו, זה לא שאתה קירח.‬
‫מה אתה מבין בדיכאון?‬
‫אתה בולע את החרא הזה‬ ‫כדי לשכנע את עצמך שאתה חולה,‬
‫ומתחבא פה כמו עכבר. יודע למה?‬
‫כי אתה לא אוהב את עצמך.‬
‫לא צריך תואר כדי להבין את זה.‬
‫תקשיב לי,‬
‫השכן ממול משפץ את הדירה?‬ ‫ראיתי פחי צבע מחוץ לדלת.‬
‫לא. אשתו רצתה מטבח חדש.‬
‫יש לו בר, הוא חצי אלכוהוליסט…‬
‫יש לך צילום רנטגן?‬
‫של אשתו?‬ ‫-לא, שלך.‬
‫אמרת שאתה חולה. יש לך צילום רנטגן?‬
‫כן, יש לי צילום רנטגן.‬ ‫-בסדר. תקשיב.‬
‫בגלל שאין פה מה לאכול,‬
‫תיקח את הרנטגן,‬
‫תלך, תפתח את הדלת,‬ ‫זאת לא דלת ביטחון, זה יהיה קל.‬
‫תרוקן את המקרר, ותחזור הנה.‬
‫השתגעת. אני לא גנב.‬ ‫לא עשיתי דבר כזה אף פעם.‬
‫קצת אדרנלין לא יזיק לך.‬
‫לא. חוץ מזה, היא בטח בבית.‬
‫בגלל זה תדפוק קודם.‬
‫בטח. ואם היא בבית והיא תפתח את הדלת?‬
‫תבקש קצת מלח.‬
‫בשביל מה אני צריך מלח?‬
‫הרנטגן. תדחוף אותו מתחת למנעול,‬
‫ואז תמשוך למעלה.‬
‫בוא כבר.‬
‫את יוצאת עם עוד מישהו? אל תעשי לי את זה.‬
‫עוד פעם? אני לא יוצאת עם אף אחד. תפסיק.‬
‫תפתח את הדלת, ג'ק.‬
‫אני מקווה שאמצא מישהו נורמלי בקרוב.‬
‫מישהו נורמלי?‬
‫את והחרא הקטן הזה עוד תתחרטו.‬
‫שלא תעז לאיים עליי, אחרת אני אפנה למשטרה.‬
‫תעזוב אותי, פיליפו!‬
‫תעזוב אותי! אני אצרח! אתה מכאיב לי!‬
‫היי, רבקה! הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫הכול בסדר.‬
‫מה אתה רוצה? חתיכת חרא.‬
‫שלא תעזי לצאת עם אף אחד!‬
‫את מאמינה?‬
‫בזבזתי שנתיים על החרא הזה.‬
‫תתעלם ממנו.‬
‫החרא זה הוא.‬
‫קום.‬
‫תן פה אגרוף, קדימה.‬
‫חזק.‬
‫מה זה? קדימה, יותר חזק.‬
‫עוד פעם. קדימה.‬
‫קדימה. עוד פעם.‬
‫יותר חזק. אל תפסיק. תרביץ.‬
‫קדימה, תרביץ! יותר חזק!‬
‫יותר חזק. גם עם היד השנייה.‬
‫קדימה, תוציא הכול!‬
‫כל הכבוד! קדימה!‬
‫מספיק.‬
‫יש לך ימנית לא רעה.‬
‫בפעם הבאה תשתול אותה בפרצוף של האפס הזה.‬
‫תירגע. תנשום.‬
‫יותר טוב?‬
‫עכשיו אפשר ללכת לשכנים ביחד. בסדר?‬
‫שקט.‬
‫שלום.‬
‫שלום, אהובי.‬
‫אהובי.‬
‫בעלי לא בבית. הוא יחזור בערב.‬
‫יש לנו את כל אחרי הצהריים לעצמנו.‬
‫במה נשחק היום?‬
‫לא, בחייך, עשינו את זה בפעם שעברה.‬
‫בסדר.‬
‫בכל מקרה אני תמיד מסכימה.‬
‫למה שאלך למטבח?‬
‫קוביות קרח?‬
‫נראה לי שאני יודעת.‬
‫כן, אדוני.‬
‫לקחתי קרח.‬
‫אתה יודע מה אתה?‬
‫אתה חיה קטנה‬
‫שנוחרת.‬
‫כן. תנחש איזו.‬
‫חזיר!‬
‫כן!‬
‫לא.‬
‫התחתונים האדומים.‬
‫הקטנטנים.‬
‫כן.‬
‫אבל הם מפריעים לי קצת, כי הם מחליקים…‬
‫פנימה.‬
‫ואתה?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫איך?‬
‫אתה רואה? אתה חזיר.‬
‫כן, גם אני חזרזירה.‬
‫חזירה אמיתית.‬
‫הקרח מפשיר.‬
‫אני הולכת לשכב במיטה.‬
‫כל הכבוד. היית מעולה, לעזאזל.‬
‫בדיוק, בדיוק.‬
‫בוא נראה מה יש לנו פה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫לא עשיתי דבר כזה אף פעם.‬
‫זה לא מזיק.‬
‫בדיוק כמו אלווארו ויטלי ובומבולו.‬
‫אתה זוכר אותו?‬ ‫-עם אדוויג' פנק.‬
‫היא הזכירה לי את שרון סטון,‬
‫כשהיא משכלת את הרגליים.‬
‫ראית את זה?‬
‫אהבת, נכון?‬
‫אתה מדבר בכנות רק כשאתה מפחד.‬
‫תחזיר לי את הכובע.‬
‫הלב שלי דופק. אני הולך לקחת את הטיפות שלי.‬
‫לא. עצור. איזה טיפות?‬
‫הנה, שתה מזה.‬
‫על חשבון הבית.‬ ‫-לא, ג'ק, אני מוזר כשאני משתכר.‬
‫ועכשיו אתה נורמלי?‬
‫תשתה. לפני עשר דקות‬ ‫ראיתי אותך מצחקק מרוב חרמנות.‬
‫קדימה, שתה.‬
‫פיקיו.‬ ‫-היי, ספרטקו.‬
‫נו?‬
‫אף אחד שדומה לו לא יצא מהבניינים.‬
‫אבל פרוצ'יו שמע משהו.‬ ‫-מה הוא שמע?‬
‫חבר שלי ראה אותו.‬
‫הוא גר באיזה חור מאחורי מכל הגז.‬
‫הוא מנקה מרתפים ומוביל דברים ברכב מסחרי.‬
‫פעם הוא עבד עם אחיו, אבל אחיו נעלם.‬
‫קח אותי לבית של האפס הזה.‬
‫כבר הייתי שם. הבית סגור עם קרשים.‬
‫גם הרכב לא שם.‬
‫תגיד לחבר שלך שאני רוצה לדעת יותר.‬
‫אם יש לו חברה, ילד, אישה,‬ ‫אם אפשר למצוא את אחיו.‬
‫זה נכון שהוא גנב מקאינו?‬
‫אז הוא מת.‬
‫קודם צריך לתפוס אותו.‬
‫קאינו ידחוף אותו לתוך מכונת הימורים.‬
‫אתה יודע מה אני חושב?‬ ‫-תירגע. לא בריא לחשוב.‬
‫נעשה הכול כרגיל. הכול כבר במכונית?‬
‫יש לי קצת כבוד לבן זונה הזה.‬
‫צריך אומץ כדי לגנוב מקאינו.‬
‫בעצם, יודע מה?‬
‫כשנמצא אותו, לפני שאירה בו,‬ ‫אני אלחץ לו את היד.‬
‫תרשה לי להזכיר לך שקאינו רוצה אותו בחיים.‬
‫אז ניקח את הכסף.‬
‫מה זאת אומרת? ניקח אותו לעצמנו?‬
‫מה כל כך מסובך?‬
‫תגיד לו, "אבא, אם אני כבר נכשל,‬ ‫אני רוצה להיכשל במשהו שאני אוהב".‬
‫מי עוצר אותך?‬
‫אף אחד. אני לא…‬
‫אין לי אפילו אומץ‬ ‫להראות לו את הציורים שלי.‬
‫חבל שנולדתי.‬
‫ההורים שלי היו מבוגרים.‬
‫הם חשבו שלא יוכלו להביא ילדים.‬
‫אתה לא רוצה ללמוד.‬
‫אתה רוצה לעשות את מה שאתה אוהב.‬
‫יש לך מנורה שאתה לא משתמש בה,‬
‫אבל אתה לא רוצה לתקן אותה.‬
‫אתה רוצה להתעמת עם אבא שלך.‬ ‫אם היה לי יותר זמן, הייתי מתקן גם אותך.‬
‫היי, אמן מדוכא, בוא תראה.‬
‫וואו, אתה תופעה.‬
‫מי זה עכשיו?‬
‫מי זה?‬
‫אגף המים. יש נזילה באזור.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אנחנו רק נעיף מבט.‬
‫אנחנו בודקים את כל הבניין.‬
‫אתם עובדים שעות נוספות?‬
‫קריאת חירום.‬
‫אפשר?‬
‫כן, בטח.‬
‫המטבח בסדר.‬
‫איפה האמבטיה?‬
‫שם.‬
‫גם הבן שלי מת על קומיקס.‬
‫כן?‬
‫בן כמה הוא?‬
‫שתים עשרה.‬
‫יש לו כובע קטן כמו שלך.‬
‫קרה משהו מוזר…‬
‫בימים האחרונים?‬
‫משהו מוזר עם המים?‬
‫לא, הכול רגיל, הכול כמו תמיד.‬
‫גם האמבטיה בסדר.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫להתראות.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫אין בעיה.‬
‫הם לא נראו כמו מומחים לנזילות.‬
‫הם מחפשים אותך בגלל הכסף שבתיק, נכון?‬
‫לטובתך, עדיף שתדע כמה שפחות.‬ ‫אל תשאל אותי עוד פעם.‬
‫אני לא אשאר פה עוד הרבה.‬
‫יופי.‬
‫לקח לך חמש דקות. מאה גרם של כבוד עצמי.‬
‫אני משפץ את הבית?‬ ‫-אנחנו משפצים.‬
‫בחייך…‬
‫מדהים. אתה ציירת אותם?‬
‫תעזוב אותם.‬
‫למה? הם מעולים…‬ ‫-תניח אותם עכשיו!‬
‫השתגעת לגמרי?‬ ‫-תניח אותם עכשיו!‬
‫מיד!‬
‫קח אותם.‬
‫אני צריך לישון קצת. שלא תעז לעשות רעש.‬
‫פסיכי לגמרי.‬
‫ג'וליה.‬
‫קאינו, יש לי חדשות.‬
‫אל תעז להפריע לי כשאני עובד.‬
‫תבקש סליחה.‬
‫תבקש סליחה!‬
‫סליחה.‬
‫אל תנצל את זה שאני אסיר תודה‬
‫לאבא שלך, ינוח על משכבו בשלום.‬
‫קדימה, דבר.‬
‫הוא סתם אחד. מישהו שמנקה מרתפים.‬
‫כישלון.‬
‫אם יש לו אומץ לגנוב מקאינו‬ ‫חצי מיליון, הוא לא כישלון.‬
‫הוא לא ייהנה מהכסף.‬ ‫אנחנו נצוד אותו. לאן הוא ילך?‬
‫בסוף הוא יצטרך לצאת‬ ‫מהחור שהוא מתחבא בו, לא?‬
‫הוא לא ייהנה מהכסף.‬
‫יש מצוד.‬
‫הוא חייב לצאת.‬
‫פחות או יותר הדברים שמריו המסכן אמר.‬
‫תן לי 24 שעות, ואני אביא אותו הנה.‬
‫עשרים וארבע שעות.‬
‫ואני מקווה שיש לך תוכנית.‬
‫הרוח אף פעם לא עוזרת‬ ‫לספן שלא יודע לאן הוא מפליג.‬
‫עוף מפה.‬
‫צדקת בקשר לג'וליה.‬
‫חתיכת זונה.‬
‫הוא כבר היה מפטר אותי אלמלא אבא שלי.‬
‫חתיכת חרא.‬
‫אבא שלי ישב בכלא בגללו.‬
‫תפסו אותו במקומו.‬
‫אני רק אומר הוא יכול להכאיב לנו, מאוד.‬
‫הזין הזה, בוצטי, מפחיד אותי.‬
‫נראה שהוא נהנה להרוג אנשים.‬
‫הייתי אוכל אותו לארוחת בוקר.‬
‫קאינו, החרא הזה,‬ ‫אותו אני רוצה לראות על הברכיים.‬
‫זוחל על הרצפה.‬
‫אני אתן לו ללקק לי את הנעליים.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫לא נמצא אותו תוך 24 שעות. דפקת את עצמך.‬
‫נו, באמת, מרציו, מה נסגר?‬ ‫אתה רק מביא לנו מזל רע!‬
‫לעזאזל!‬
‫זה סיפור פשע.‬
‫מותחן עירוני שמתרחש בגרבטלה.‬
‫השכונה נראית שקטה.‬
‫אתה לא יוצא מהבית אפילו בדמיון.‬
‫סאלגרי לפחות ישב בבית ודמיין את מלזיה.‬
‫קוראים לו "סלגארי".‬ ‫-מה זה משנה.‬
‫הוא.‬
‫הציורים האלה מדהימים.‬
‫למה בזבזת זמן באוניברסיטה?‬
‫הראית אותם לבחורה ההיא שמוצאת חן בעיניך?‬
‫איזו בחורה?‬ ‫-אל תשחק אותה טמבל.‬
‫ראיתי את התמונה שלה‬ ‫באמבטיה, מאחורי הטיפות שלך.‬
‫אני לא רוצה לדעת למה שמת אותה שם.‬
‫איך קוראים לה?‬
‫רבקה.‬
‫והחברה שקראה לה מחדר המדרגות?‬
‫היא מסביליה, היא ספרדייה.‬
‫הן היו ביחד בתוכנית ארסמוס.‬
‫הספרדיות יפות.‬
‫נקיות, בלי איפור.‬
‫טבעיות.‬
‫דיברת פעם עם רבקה?‬
‫לא.‬
‫זאת אומרת…‬
‫כן, דיברתי איתה כמה פעמים.‬ ‫השאלתי לה סרטי DVD.‬
‫היא כותבת תזה על קולנוע איטלקי‬ ‫בשנות השישים והשבעים.‬
‫עכשיו הבנתי למה יש לך את כל הפוסטרים האלה.‬
‫אתה רוצה היא תחשוב שאתה מגניב. כל הכבוד.‬
‫מגניב? אני? ראית עם מי היא הייתה?‬
‫זאת אומרת, איך…‬ ‫-היי, תפסיק.‬
‫אפילו האישה הכי חכמה‬
‫נופלת על מניאק לפחות פעם אחת בחיים.‬
‫כל אלה שאני יצאתי איתן היו חכמות.‬
‫כן, בטח.‬
‫זאת הייתה בדיחה.‬
‫אין שום בעיה, אבל לא תדע את זה אם לא תנסה.‬
‫אולי לא יהיה לה אכפת.‬ ‫היא בדיוק נפרדה מהבחור ההוא.‬
‫זה מסובך.‬ ‫-לא, אתה מסובך.‬
‫תקשיב,‬
‫יש נשים שרוצות כסף,‬ ‫ואחרות שרוצות יופי או אופי.‬
‫מבחינת כסף, לא כל כך הולך לך.‬
‫על האופי עוד צריך לעבוד.‬
‫יופי, טוב…‬
‫נכון.‬ ‫-אתה מרגיש שאין לך תקווה.‬
‫כן‬ ‫-אבל זה לא נכון.‬
‫יש לך משהו שבחורות כמו רבקה אוהבות.‬
‫תאמין לי.‬
‫נשמה.‬
‫נשמה?‬
‫מוזר לשמוע אותך מדבר על נשמה.‬
‫למה, יש לך זכויות יוצרים על זה?‬ ‫-לא.‬
‫או שיש לך נשמה או שאין לך.‬
‫גם ניטשה אמר את זה.‬
‫תבדוק.‬ ‫-טוב…‬
‫אתה חושב לעצמך, "מה הוא יודע על ניטשה?"‬
‫טוב…‬
‫נראה לי שלא יהיה קל לצאת מפה.‬
‫הבנת?‬
‫תעדכן אותי כשתדע.‬
‫תודיע לי דחוף.‬
‫היי.‬
‫רבקה והחברה שלה חזרו. לך לדבר איתה.‬
‫אין מצב. אני אעשה מעצמי צחוק.‬
‫תגיד שאתה בדרך החוצה, תעזור לה לסחוב,‬
‫ותזמין אותה לארוחה.‬
‫תגיד לה שאתה תבשל.‬ ‫-אני לא יודע לבשל. שום דבר.‬
‫אתה לא יודע לבשל? איזה מין גבר אתה?‬
‫בוא איתי.‬
‫באתי איתך לגנוב. את זה תעשה לבד.‬
‫אל תהיה תלוי באחרים.‬ ‫-לא.‬
‫אין מצב.‬ ‫-אתה מקרה קשה. קדימה.‬
‫לא, לא…‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-היי, לודוביקו.‬
‫תנו לי לעזור לכן.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫אתה יוצא?‬ ‫-לא, בדיוק חזרתי.‬
‫הכובע שלך חמוד.‬
‫תודה.‬
‫זאת אמנדה.‬
‫סיפרתי לך עליה.‬
‫כן, הייתן ביחד בארסמוס. אני לודוביקו.‬
‫סליחה, אני ממש חייבת לרוץ לשירותים.‬
‫היא חמודה.‬ ‫-כן.‬
‫תקשיב, אם כבר נתקלתי בך,‬ ‫אני חייבת לשאול משהו.‬
‫תכננתי לשאול קודם, אבל לא רציתי להציק.‬
‫להציק? את?‬
‫אין סיכוי כזה.‬
‫התזה שלי.‬
‫קולנוע איטלקי בשנות השישים. דינו ריזי.‬
‫אתה מומחה בזה, לא?‬
‫כן.‬
‫אתה רוצה לעזור לי?‬
‫בבקשה אל תגיד לא.‬ ‫-לא.‬
‫זאת אומרת, כן. אין בעיה.‬
‫בכלל לא. אני מעריץ גדול של דינו ריזי, אז…‬
‫אפשר לראות ביחד כמה סרטים, לנתח אותם ביחד…‬
‫זה יכול להיות מעולה.‬
‫"חיים קשים", "האלמן", "בושם של אישה"…‬
‫אולי אני אבוא אליך?‬
‫את תבואי אליי…‬
‫…המשחק של נינו מנפרדי מדהים,‬
‫שם הסרט היה "אני רואה עירום".‬
‫היי, לקח לכם הרבה זמן לעלות כמה מדרגות.‬
‫הדברים כבדים מאוד, את יודעת.‬
‫אני נכנסת למקלחת.‬
‫כן. תיכנס, בבקשה.‬
‫לשים הכול על השולחן?‬
‫כן. תודה רבה.‬
‫היי, לודוביקו!‬ ‫-כן?‬
‫אתה מבין משהו בצנרת?‬
‫ברור.‬
‫הברז הדפוק הזה.‬
‫אמרתי למנהל הבניין כבר 300 פעמים.‬
‫אתה מוכן…? אמי, את יכולה להראות לו?‬
‫בוא, בוא, לודו.‬
‫תראה, פתחתי את הברז במקלחת,‬
‫והדבר הזה שם נתקע.‬
‫שם, שם.‬
‫הבעיה הוא שהוא התפוצץ.‬
‫סליחה.‬
‫חתיכת חרא.‬
‫אתה מחפש מישהו?‬
‫זוז הצדה.‬ ‫-שאלתי אותך שאלה.‬
‫זוז, אפס.‬
‫אתה מרביץ לנשים ואני אפס?‬
‫אם תתקרב עוד פעם לרבקה, אתה מת.‬
‫מעכשיו היא עם חבר שלי.‬ ‫הוא עוד יותר מסוכן ממני.‬
‫היא לא רוצה לראות אותך יותר.‬
‫אם תבוא לפה עוד פעם, הפרצוף היפה שלך…‬
‫בום.‬
‫אני אמחק אותו.‬
‫ברור?‬
‫עשית במכנסיים. ממש גיבור.‬
‫קום. עוף מפה. אתה מסריח.‬
‫לך.‬ ‫-אני הולך.‬
‫קדימה.‬
‫לא, אחי. תירגע. מה קרה לך?‬
‫מה קרה?‬
‫היה לו אקדח, אחרת הייתי מפרק אותו.‬
‫באמת היה לו אקדח? תגיד, הוא נראה ככה?‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫תודה בכל מקרה, ג'ק.‬
‫עשית מה שיכולת.‬
‫כן. נדמה לי שהזרם הפסיק.‬
‫בכל מקרה, מחר‬ ‫אני אתקשר לאינסטלטור. אחד טוב.‬
‫אחד אמיתי.‬
‫ניסיתי. אני מצטער.‬
‫כדי להודות לכם על המאמץ,‬
‫אני רוצה להכין את הפאייה המפורסמת שלי.‬
‫כן, בואו נאכל ביחד ארוחת ערב.‬
‫מה אתם אומרים על מחר? אתם בעניין?‬
‫אנחנו בעניין?‬
‫כן, נראה לי שכן.‬
‫אוכל איטלקי נגד אוכל ספרדי.‬
‫אני אכין פסטה אמטריצ'יאנה.‬
‫אם אתה מבשל, או עושה משהו,‬ ‫כמו שאתה מתקן צנרת…‬
‫לא קרה לי שום דבר כזה אף פעם.‬
‫אני אוהב אותך, ג'ק.‬
‫מי שלח אותך הנה?‬
‫זה נקרא תסמונת סטוקהולם.‬ ‫התאהבת במי שחטף אותך.‬
‫היה לנו מזל.‬
‫אבל נראיתי כמו חתיכת זין.‬
‫אמרתי שאני לא יודע לתקן את זה,‬ ‫בגלל זה קראתי לך.‬
‫הספרדייה הקטנה עשתה לך עיניים.‬
‫נגמר לנו האלכוהול. וגם הגראס.‬
‫לא, אמור להיות לי פה קצת.‬
‫אני לא משתמש הרבה. זה עושה לי קצת חרדות.‬
‫אבל גם ככה יש לי חרדות, אז אולי זה יעזור.‬
‫כמה זמן אתה כבר מעשן?‬
‫לא הרבה. אני מעשן קצת.‬
‫לבד, כמובן.‬
‫תמיד לבד.‬
‫אולי הפעם הבאה תהיה עם רבקה.‬
‫הכול מסודר. טיפלתי בזה.‬
‫אתה מעולה. קח.‬
‫תקבל את השאר כשניפרד.‬ ‫-בסדר.‬
‫ביי.‬
‫תסתכל.‬
‫אני גבוה ממך בראש.‬
‫הייתי רוצה להיות כמוך.‬
‫אתה חושב שאני יותר טוב ממך?‬
‫תסתכל על עצמך.‬
‫תישאר כמו שאתה.‬
‫אתה לא רוצה להיות כמו מישהו אחר.‬
‫אני גנב.‬
‫תמיד הייתי.‬
‫חסכתי קצת כסף,‬ ‫ועם העבודה האחרונה יש לי מספיק.‬
‫יש לי עבודה בתור סיפור כיסוי.‬
‫אני מנקה מרתפים,‬ ‫עוזר לאנשים לעבור דירה, כאלה דברים.‬
‫אני אפילו מוציא חשבוניות.‬
‫פעם עבדתי בשביל אח שלי.‬
‫הוא לימד אותי כל מה שאני יודע.‬
‫אבל ככל שאתה מנסה יותר‬ ‫להבין את החיים, כך הם פחות…‬
‫יש לך אח?‬
‫מבוגר ממני בשמונה שנים.‬
‫פאולו.‬
‫היינו גונבים ביחד.‬
‫הוא ניגן בסקסופון בלהקה.‬
‫תמיד מאשימים את ההורים‬ ‫כשמשהו לא מסתדר. שטויות.‬
‫אבא שלי מת בתקרית בשוק.‬
‫אמא שלי מתה שנה אחר כך.‬
‫היא הייתה מנקה.‬
‫שניהם היו אנשים טובים, הגונים.‬
‫פאולו ואני היינו גנבים.‬
‫איך זה קרה? לא יודע.‬
‫הוא עזב כשהייתי בן 18.‬
‫הוא תמיד אמר לי "תלמד,‬
‫תקרא ספרים".‬
‫הוא היה קונה עשרות ספרים. הם עדיין אצלי.‬
‫והקסדה. אני לא איפרד ממנה לעולם.‬
‫אני קשור אליה.‬
‫אבל הוא השאיר אותך לבד.‬
‫לא.‬
‫לא, הוא רצה שאעזוב.‬
‫הוא אמר, "זאת תהיה נקודת המפנה".‬
‫לא היה לי אומץ.‬
‫ואז הוא הכיר‬
‫איזו בחורה ברזילאית. בחורה מדליקה.‬
‫קצת קינאתי בו.‬
‫תסתכל.‬
‫"מאר דו פראיסו".‬
‫תראה מה זה.‬
‫וואו.‬ ‫-הוא שלח לי אותה לפני שלוש שנים.‬
‫אתה בטוח שתמצא אותו שם?‬
‫אני אמצא אותו.‬
‫פאולו קומבינטור, הוא מכיר את כולם.‬
‫אם לא הבלגן הזה, כבר הייתי שם.‬
‫בוקר על החוף.‬
‫אחרי הצהריים בערסל.‬
‫ספר טוב.‬
‫בלילה, במועדון עם כל הנשים.‬
‫הנאצים שרפו ספרים.‬
‫הם פחדו מהם.‬
‫הם פחדו גם מנשים.‬
‫אתה יודע, באס-אס‬ ‫הם היו מזדיינים אחד עם השני.‬
‫אז מה?‬
‫זה נכון.‬ ‫-אבל מה זה משנה?‬
‫שכנעתי את אבא שלי לתת לי לגור פה לבד.‬
‫רציתי להראות לו שאני יכול.‬
‫הרגשתי שאני אמן.‬
‫רציתי לסדר את הדירה בדרך שלי.‬
‫בסוף נעלתי את עצמי בתוכה.‬
‫לבד.‬
‫כמו שאמרת, תמיד לבד.‬
‫אבל הייתי מרגיש בודד גם במקום מלא אנשים.‬
‫תמיד הרגשתי ככה, מאז שהייתי קטן.‬
‫הייתי מאושר רק בעולם הציורים.‬
‫העולם שאני מצייר, אתה מבין?‬
‫יכול להיות‬
‫שאני פוחד לגלות מי אני, לגלות את עצמי.‬
‫לראות את עצמי.‬
‫לאכזב את ההורים שלי.‬
‫אל תתחבא מאחורי ההורים שלך.‬ ‫אתה מבוגר מדי בשביל זה.‬
‫אתה לא צריך להרגיש בודד.‬
‫כל האנושות בודדה.‬
‫לאף אחד לא קל.‬
‫הג'וינט הזה קטלני, הוא הפך אותנו‬
‫לפילוסופים.‬
‫אתה יודע מה אני חושב?‬
‫לא יודע.‬
‫אצלך זה נשמע קל.‬
‫אתה עונה על כל דבר ב"לא יודע".‬
‫אני יודע שאני לא יודע.‬
‫לא יודע.‬
‫חוכמה עתיקה.‬
‫מי אמר את זה?‬
‫סוקרטס?‬
‫טוב…‬
‫לבחור שהרביץ לאפס ההוא היה אקדח.‬
‫והוא בכניסה הראשונה.‬
‫גמרנו לחפש.‬
‫לא בדקתם כבר את הכניסה הראשונה?‬
‫דירה אחרי דירה, קאינו,‬ ‫אבל לא היה שם אף אחד.‬
‫לא חיפשתם כמו שצריך.‬
‫חיפשנו טוב מאוד.‬
‫אם הייתם מחפשים טוב,‬ ‫אתם הייתם מוצאים אותו, ולא פיקיו.‬
‫ואתה אומר לי שגמרנו לחפש?‬
‫דרך אגב, המבטא הרומאי שלך‬ ‫מתחיל לעצבן אותי.‬
‫נתתי לך הזדמנות שנייה,‬
‫ובזבזת אותה.‬
‫כמו לתת פנינים לחזיר.‬
‫אנשים יחשבו שאפשר לפגוע בקאינו בלי השלכות.‬
‫זה מה שאנשים יחשבו.‬
‫ספרטקו ימצא אותו בעוד 24 שעות.‬
‫החוב שהיה לי לאבא שלך הוחזר.‬
‫אתה לא עובד אצלי יותר.‬
‫תגיד תודה שהגורל נתן לך חבר טוב‬
‫שיוכל לשלם במקומך.‬
‫אתה מאמין בגורל, מרציו?‬
‫מרציו!‬
‫תסתכל עליי, מרציו.‬
‫תסתכל עליי!‬
‫מרציו.‬
‫אני ארצח אותך.‬
‫אבא שלך הציל את חיי.‬
‫בתמורה, חסתי על חייך.‬
‫עכשיו תעוף מפה.‬
‫מהיום, דרכינו לא יצטלבו יותר.‬
‫היינו צריכים להרוג אותו.‬
‫כל דבר בעתו.‬
‫עכשיו תלך לחפש את הבחור ההוא.‬
‫אני צריך את מספר הדירה.‬
‫וכשתמצא אותו, תיקח אותי אליו.‬
‫אני אטפל בו בעצמי. הוא הרוויח את זה.‬
‫פחדת, נכון?‬
‫מה נסגר?‬
‫צחקתי!‬
‫מה נסגר?‬ ‫-צחקתי!‬
‫איזה טמבל.‬
‫קום.‬
‫אל תירה בעיניים עצומות.‬
‫היד שלך תרעד, אתה תפספס,‬ ‫ולא יהיה לך זמן לירות שוב.‬
‫כמו טריטיניאן.‬
‫די, זה לא בשבילך.‬
‫כמה זמן ישנתי?‬ ‫-הרבה. כבר שתיים.‬
‫יש לך משהו נגד כאב ראש?‬
‫כן.‬
‫כל הזמן פה.‬
‫ניקית.‬
‫קמתי מוקדם. בניגוד לאחרים.‬
‫קח.‬
‫עוד צעד קדימה.‬
‫כל הכבוד.‬
‫אבא שלך צריך לראות את הדירה עכשיו.‬
‫מסכן. בכל פעם‬ ‫שהוא נותן לי כסף, אני מרגיש אשם.‬
‫יש לך את ה-5,000 שהבטחתי לך.‬
‫טוב, תודה.‬
‫עוד כמה זמן הקומיקס שלך יהיה מוכן?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כמה זמן.‬
‫כמה זמן ייקח לך לצייר אותו,‬ ‫להדפיס אותו, לפרסם אותו.‬
‫לא יודע. ארבע חודשים.‬
‫הכי הרבה, שישה חודשים.‬
‫בוא נגיד שנה.‬ ‫תיקח שנת שבתון, אני אממן אותך.‬
‫שבתון?‬
‫12 חודשים. לא תעשה כלום. תשב פה ותצייר.‬
‫זאת לא בעיה בשבילי. בתיק הזה יש הון.‬
‫אם אחרי שנה לא תגיע‬ ‫לנקודת מפנה, תחזור ללימודים.‬
‫גם ככה אתה צריך להשלים בחינות, לא?‬
‫נכון.‬
‫כבר אמרתי לך.‬
‫אם אתה חייב להיכשל, תיכשל במשהו שאתה אוהב.‬
‫תודה על האמון.‬
‫אתה צריך לחשוב על זה?‬
‫אני אבטל את ההצעה.‬
‫מי עוד יציע לך הצעה כזאת?‬
‫יודע מה?‬
‫אני אנסה.‬
‫אני אלך על זה.‬ ‫אני אהיה ממוקד. אני אעשה את זה.‬
‫אני אשלח את הקומיקס לאנשים,‬
‫ואולי אפילו אוציא אותו לאור.‬
‫אני אפילו אקדיש אותו לך.‬
‫תקדיש אותו לרבקה.‬
‫אני רק צריך שתשלח לי‬ ‫חצי מהרווחים כשאהיה שם.‬
‫רבקה?‬
‫לא, זה ג'ק.‬
‫פאייה נגד פסטה אמטריצ'יאנה?‬
‫בסדר. נתראה אחר כך.‬
‫שהטוב מביננו ינצח. ביי.‬
‫הנה, למקרה שרבקה תתקשר אליך בחזרה.‬
‫אבל אל תתקשר למשטרה.‬
‫מזמן לא התקשרה אליי אף אחת.‬
‫מה צריך?‬
‫פסטה, גאונצ'לה, פיקורינו, עגבניות.‬
‫קח.‬
‫מה נסגר? תביא כל מה שצריך.‬
‫בבקשה.‬
‫לצאת החוצה?‬
‫תשחק אותה רגוע כשאתה עובר‬ ‫ליד הילדים עם הטוסטוסים.‬
‫רגוע?‬ ‫-לא.‬
‫אל תהיה רגוע. תהיה לודוביקו.‬
‫זה הדבר האחרון שנוסיף.‬
‫תטעם את הרוטב, תראה איך הוא.‬ ‫-אתה תטעם.‬
‫תיזהר, הוא חם.‬
‫טעים מאוד.‬
‫הן הולכות לתת למי שהכין רוטב כזה טעים.‬
‫אז תגיד שאני הכנתי אותו.‬ ‫הספרדייה תיתן לך גם על בטן ריקה.‬
‫היית מת.‬
‫מי זה יכול להיות?‬
‫זאת בטח רבקה.‬
‫ערב טוב.‬
‫שלום.‬
‫באתי לבדוק את הגז.‬
‫היה דיווח על דליפה.‬
‫תיכנס.‬
‫כבר היו פה אנשים מאגף המים.‬
‫קרה משהו בשכונה?‬
‫לא, אל תדאג.‬
‫המונה?‬
‫בפנים, מתחת לכיור.‬
‫הכול בסדר?‬
‫בינתיים, כן.‬
‫כן, אני מצייר.‬
‫האמבטיה?‬
‫שם, מימין.‬
‫אני אדליק את האור.‬
‫הדוד חשמלי.‬
‫וחדר השינה?‬
‫אין בחדר השינה שום דבר שמחובר לגז.‬
‫ברור.‬
‫אין שום דבר.‬
‫לא.‬
‫כן.‬
‫אין שום דבר.‬
‫לא…‬
‫הכנתי אמטריצ'יאנה.‬
‫זה מתכון של סבתא שלי.‬
‫אני אלווה אותך החוצה.‬
‫פרמזן?‬
‫פיקורינו, כמובן.‬
‫פיקורינו, מה?‬
‫להשתמש בפרמזן זה פשע.‬
‫פשע, כמובן.‬
‫נכון?‬
‫כן, מצאתי אותו.‬
‫כניסה ראשונה.‬
‫דירה 14.‬
‫לא, עכשיו.‬
‫לא אכפת לי אם אתה אוכל.‬
‫בוא הנה עכשיו.‬
‫מה קורה?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה יודע מי זה היה?‬
‫מי? האיש מהגז?‬ ‫-כן, האיש מהגז.‬
‫הוא רוצח מטורף. הוא חיפש אותי.‬
‫ההיכרות בינינו מסתיימת עכשיו.‬
‫אל תדאג. תקשיב לי.‬
‫בוא, תראה.‬
‫אני אתחבא שם.‬
‫קבעתי עם הבנאי שגר למטה.‬
‫אתה לא יכול להתחבא במשאית. זה מסוכן מדי.‬
‫אני אהיה בשדה התעופה בעוד חצי שעה.‬
‫עדיף שהם לא ימצאו אותך פה.‬
‫לך למקום אחר.‬
‫תסתכל.‬
‫הנה הכסף לשבתון שלך.‬
‫אני אשאיר אותו פה.‬
‫אני אהיה בקשר.‬
‫אני אקנה לך כרטיס.‬
‫תכיר את אחי. תביא איתך את הקומיקס.‬
‫הנה, תלבש את זה.‬ ‫-רק שנייה.‬
‫בוא כבר.‬ ‫-כן.‬
‫לודוביקו.‬
‫תזדיין מפה! שמעת אותי?‬
‫השתמשת בי, ועכשיו אתה משאיר אותי ככה?‬
‫מה אני אמור לעשות?‬
‫מה שכולם עושים.‬
‫אמרתי לך, כולנו לבד.‬
‫בטח. עדיף מאשר להיות עם מישהו כמוך.‬
‫זה מה שעושים במשפחה שלך, לא?‬
‫לך תזדיין.‬
‫אתה לא אח שלי.‬
‫תפתח לי, טמבל.‬
‫מהר.‬
‫תפתח.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני אלך אחרי הארוחה.‬
‫תודה, ג'ק.‬
‫אין סיכוי שאני אפספס את הספרדייה הזאת.‬
‫תודה.‬
‫-מספיק.‬
‫תביא את הרוטב.‬
‫קוראים לו פאולו.‬
‫הוא ברח לברזיל לפני עשר שנים.‬
‫הוא אח של הבחור שאתה מחפש.‬
‫היתרונות של חברים במשטרה.‬
‫כל הכבוד, פרוצ'יו.‬
‫קוראים לך פרוצ'יו, נכון?‬
‫חבר אמיתי מתגלה בשעת הצורך.‬
‫ואם החבר הזה הוא שוטר,‬
‫עוד יותר טוב.‬
‫תודה.‬
‫להתראות, מר קאינו.‬
‫אז זה נכון, מה?‬
‫כל המשפחות המאושרות דומות.‬
‫אבל כל משפחה אומללה‬
‫אומללה בדרכה שלה.‬
‫אני אקח את זה.‬
‫אתה תביא את הפסטה.‬
‫נקווה שיש להן יין.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫חכה רגע.‬
‫למקרה שאני אחזור הנה עם רבקה.‬
‫אורות אדומים.‬
‫למדת ממני הכול.‬
‫באמת שמים לב שאני מתקרח?‬
‫אתה נראה בסדר.‬
‫ככל שתסתכל על עצמך יותר,‬ ‫ככה פחות תמצא חן בעיניך.‬
‫בכל מקרה יש לך את הכובע שלך.‬
‫יודע מה?‬
‫הכובע נראה יותר טוב שם.‬
‫שמתי לך בתיק משהו לדרך.‬
‫יופי.‬ ‫-הפתעה.‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫לאחר כך.‬
‫אה, "חיים קשים".‬
‫קשים מאוד.‬
‫תיכנסו.‬
‫תגידי לנו שיש יין,‬ ‫כי רק עכשיו שמנו לב שאין לנו יותר.‬
‫אם אין, אני יכול ללכת לקנות.‬
‫לא, אל תדאג. באמת. יש לנו המון.‬
‫בסדר.‬ ‫-המעיל שלי?‬
‫אתה יכול לתלות אותו שם.‬
‫תודה.‬ ‫-בצד שמאל.‬
‫אני יכול לעזור לך?‬
‫כן, אתה יכול לפתוח את הבקבוק.‬
‫ככה?‬
‫נראה לי.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬ ‫-מה נשמע?‬
‫שמלה נחמדה. את נראית מצוין.‬
‫רוצה לטעום את הפאייה?‬
‫את הכנת אותה?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫דינו…‬ ‫-איך זה?‬
‫אלוהים!‬ ‫-הוא הבמאי.‬
‫טעים מאוד. טעים.‬
‫טעים, טעים.‬
‫למה לא?‬ ‫-אני לא אוהבת.‬
‫מה, פיקורינו?‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫לחיים.‬
‫קולנוע איטלקי…‬
‫סיפרת לו על התזה שלך?‬
‫לא.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫ככה, אחי.‬
‫מתוק מאוד.‬
‫מה?‬
‫הכול.‬ ‫-הכול?‬
‫לחיינו.‬ ‫-לחיינו.‬
‫כן.‬ ‫-לחיי…‬
‫לחיים.‬
‫הפאייה… תשכחי מזה.‬
‫הוא יאכל אותה.‬ ‫-נו, באמת…‬
‫אהבת?‬
‫מתוק מצדה.‬
‫טוב…‬
‫חבל לי עליך, כי בסביליה‬
‫יש את הנשים הכי יפות בספרד.‬
‫אתה צריך לבוא איתי.‬
‫אבל אני לא צריך לנסוע לסביליה.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫למה?‬
‫כי הבחורה הכי יפה מכל הבחורות היפות‬
‫נמצאת ממש פה.‬
‫לא הבנתי.‬
‫לא?‬
‫לא.‬
‫הבנת.‬
‫זאת אומרת, בשלב הזה‬ ‫אני אמור לשלוח את הקומיקס להוצאה לאור,‬
‫והם אמורים לפרסם אותו.‬
‫גדול!‬ ‫-כן, זה יכול להיות ממש מגניב.‬
‫ואז, אם זה יקרה,‬
‫אני אוסיף הקדשה לכבודך בעמוד הראשון.‬
‫זאת אומר, בעמוד של ההקדשות.‬
‫או הראשון או האחרון.‬
‫אמא, אבא, רבקה…‬ ‫-תודה.‬
‫אין בעיה.‬
‫אני יכולה לשאול אותך שאלה?‬
‫בטח.‬
‫מה הקטע עם הזקן?‬
‫הוא חושב שככה הוא נראה גברי.‬
‫אישיות שבירה, חסרת ביטחון.‬
‫אבל ג'ק צודק.‬
‫אני חושבת שגבר עם פנים חלקות הוא…‬
‫איך להגיד…‬
‫מאוד…‬ ‫-גברי מאוד?‬
‫כן.‬
‫את מוציאה לי את המילים מהפה.‬
‫איזה טמבל.‬
‫יש לכן משהו לעשן?‬
‫אני לא יודעת אם נשאר משהו.‬
‫אם יש, זה באמבטיה. לכי לבדוק.‬
‫בואי, אני אלך איתך.‬
‫אני אעשה את זה מהר.‬
‫רוצה לראות משהו שלא הראיתי לאף אחד אף פעם?‬
‫בטח.‬
‫זה בבית, אם…‬
‫כן, בטח. לך, תביא את זה.‬
‫ותביא גם קצת גראס כשאתה חוזר.‬
‫אם נחכה עד שהם יגמרו‬ ‫להזדיין באמבטיה, נהיה פה כל הלילה.‬
‫אני הולך.‬ ‫-חכה.‬
‫תחזור מהר.‬
‫אז אתה רוצה לקחת אותי לגור באי בברזיל,‬
‫שאח שלך גר בו.‬
‫יש לו הרבה כסף.‬
‫אבל אני עדיין לא מבינה.‬
‫במה אתה עובד?‬
‫קצת קשה להסביר את זה.‬
‫אני מתעסק עם דירות,‬
‫מקומות ציבוריים, בנקים.‬
‫טוב, אבל מה אתה עושה שם?‬
‫אתה בעצם בנאי,‬
‫מהנדס… לא יודעת?‬
‫אדריכל?‬
‫שודד.‬
‫בגלל זה יש לך את זה.‬
‫אם אתה כל כך מסתורי, סימן שאתה מנקה.‬
‫במובן מסוים, כן.‬
‫לודוביקו עדיין למטה?‬
‫כן.‬
‫כן, הוא היה די מחוק.‬
‫נראה לי שהוא הלך לאיבוד במדרגות.‬
‫לך תביא אותו.‬
‫אני הולך.‬
‫אני אמצא את הדרך לבד.‬
‫היין היה קצת חזק.‬
‫היי, לודוביקו?‬
‫לאיזה מין פרנויה נכנסת?‬
‫אתה מתחבא? אני…‬
‫מה?‬ ‫-אתה מחפש את החבר שלך?‬
‫לך לשבת שם.‬
‫ילד טוב.‬
‫תזחל.‬
‫תעזוב אותו בשקט. הוא לא קשור לזה.‬
‫רצית לנסוע לברזיל‬
‫כדי לזהות את הגופה של האח הנרקומן שלך.‬
‫מישהו רצח אותו וזרק אותו לים.‬
‫אל תדבר על אחי, חתיכת…‬
‫שני יתומים חסרי מזל.‬
‫שניהם גומרים בצורה נוראית.‬
‫בעצם, אתם שלושה.‬
‫הוא לא קשור. תוציא הכול עליי.‬
‫נדיב מצדך.‬
‫אבל הוא ראה את הפנים שלי.‬
‫אין מה לעשות.‬
‫חלומות מתים עם שחר.‬
‫אל תזוז.‬
‫תניח את הנשק.‬
‫לאט.‬
‫תעזוב את האקדח.‬
‫על הרצפה, חתיכת חרא.‬
‫בוצטי צדק.‬
‫הייתי צריך להרוג אותך ולא את מרציו.‬
‫זה בשביל מריו.‬
‫וזה בשביל מרצייטו.‬
‫הבטחתי לו.‬
‫כשאמרת לפסיכופת הזה לשחוט אותו כמו חזיר.‬
‫מחר תורו.‬
‫אתה לא מאמין בגורל, נכון?‬
‫אז עכשיו אני הגורל שלך.‬
‫ואני הולך להרוג אותך חתיכה, חתיכה.‬
‫חבל שיש לך רק שתי ברכיים.‬
‫אפשר לסדר ברכיים חדשות.‬
‫אבל אתה לא תוכל לסדר מוח חדש.‬
‫החתיכת חרא הזה התכוון לירות לי בפנים.‬
‫תחתוך לו את הביצים ותדחוף לו אותן לפה.‬
‫ככה ימצאו אותו.‬
‫מי שגונב מקאינו…‬
‫לו…‬
‫כואב לי.‬
‫האמבולנס בדרך. הוא בדרך.‬
‫כואב לי.‬
‫האמבולנס בדרך.‬
‫כואב לי.‬
‫לא!‬
‫הכול בסדר?‬
‫אני אקרא לאמב…‬
‫הצילו…‬
‫הכול באשמתי.‬
‫זין…‬
‫לא…‬
‫זין…‬
‫תחזור, בבקשה.‬
‫תחזור.‬
‫למה בסוף אתה תמיד מדבר על פוליטיקה?‬
‫אנחנו אומה של גנבים.‬
‫העלמות מס של מיליארדים, ואתה עוד מדבר?‬
‫אבל הם בטח עושים משהו.‬
‫"האיטלקים ראשונים".‬
‫ראשונים במה?‬
‫בגניבות!‬
‫הם מצחיקים אותי.‬
‫כן, אני מבין.‬
‫אבל תעשה לי טובה, תפסיק.‬
‫מי זה פה? היי!‬
‫הוא בטח שיכור לגמרי.‬
‫נראה כמו מנת יתר. תסתכל עליו.‬
‫הוא מכוסה בדם, תסתכל.‬
‫אני חושב שהוא מת.‬
‫ומה יש פה?‬
‫התיק הזה מלא בכסף.‬
‫זה כסף אמיתי?‬
‫שיט, זה כסף אמיתי.‬
‫מה זה? תזרוק את זה.‬
‫קח את הכסף.‬
‫היי, תעזוב!‬
‫תעזוב את התיק.‬
‫בוא, בוא.‬
‫- לאחי הגדול, ג'ק, שהחזיר לי את חיי -‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬