Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Moraš baciti smeće. Puno je.
-Znam. Poslije ću ga iznijeti. -Majku mu!
Pusti posuđe, tata. Oprat ću ga poslije.
Kad ga uopće pereš?
Pogledaj kako živiš!
-Pretvorio si stan u… -Svinjac.
U štand u lunaparku!
I u svinjac.
Čemu sve te boje?
Svi ti stripovi i te stvari?
Kad god dođem, padnem u depresiju.
„Baki je bio besprijekoran.
Ne radiš, ne učiš.”
Šutio si cijelu večer. Bravo, sad si mi rekao.
Misliš da me zajebavaš?
Samo sebi štetiš.
Pet ispita u dvije godine. Tako studiraš?
Hajde, nabijaj mi krivnju.
Nabijam ti krivnju, je li?
Baš.
Možda me siliš da ti neprestano ponavljam isto.
-Ne? -Trudim se, tata.
Nisi popravio ovo?
Čekaš da ja to učinim?
Kao i onu ružnu električnu palmu.
Što se događa s tobom?
O čemu razmišljaš? Ako ti mogu nekako pomoći…
Znam da je teško.
Razumijem. I ja sam bio poput tebe.
Da nije bilo tvog djeda…
Zar doista misliš da sam htio praviti vino?
Kad su me zvali u mladu momčad Siene, što sam trebao učiniti?
Da, teško je, ali…
Dosta!
Čega je dosta?
Ludovico.
-Ludovico. -Molim?
-Slušaš li me? -Da, tata.
Gnjavim te zato što mi je stalo do tebe.
Znam.
Idem. Tu sam ti ostavio lijekove. Jesi li ih vidio?
Što si mi ono htio pokazati?
Zaboravi, tata. Pokazat ću ti drugi put.
Dat ću ti novac za koji tjedan. Moram platiti momcima.
Ne brini se.
Počinjemo raditi ulje.
Ovo je prva godina. Eksperimentiramo.
Zašto ne navratiš?
Ostani koji dan.
Objasnit ću ti sve.
Mama bi ti bila sretna.
Dobra ideja. Razmislit ću.
Zdravo.
-Dobra večer. -Zdravo.
NE RADI
Drugi put.
Bok, Secco.
Super izgledaš. Dobra frizura.
Htio sam poslati svoju ženu u kurac, ali mogu i tebi.
Hajde, natoči mi piće.
-Je li on gore? -Da.
Reci mu da sam došao.
Stigao je Mario.
Još jedno, Secco.
Dobro.
Moram pišati, prostata me izluđuje.
Čuvaj ovo kao oko u glavi.
Govno jedno! Govno…
Stani, gade!
Tiho.
Hodaj, tiho. Polako.
Hodaj. Idemo u tvoj stan.
Gdje živiš, jebote?
Odvedi me u svoj stan, požuri se.
Brzo.
Hajde.
Živiš li sâm?
-Da. -Živiš li sâm?
Hajde, otvori.
Otvori.
Kamo ideš? Tiho.
-Koja vrata? -Ova.
Otvori ih.
Požuri se.
Hajde, jebote.
Dobro, evo.
Daj mi ključeve. Tiho.
Tvoj mobitel.
Živiš li sâm?
-Da. -Da?
Dobro.
Hej. Što ti je?
Što ti je?
Sjedni.
Govori! Što je, jebote?
-Panika. -Što da radim?
Moje kapi. U torbi.
Ove?
Koje?
Kako se otvara?
-Koliko? -Deset.
Dat ću ti 15.
A u kurac.
Jebote.
Sjedni. Sjedni, kažem.
Picchio, ja sam. Slušaj.
Boli me kurac koliko je sati!
Moraš mi poslati 20 momaka.
Moraju stražariti danju i noću ispred zgrada.
U smjenama. Smjesta!
Ludovico Fazi. To si ti?
Zovi me Jack.
Ostat ću ovdje neko vrijeme.
Traže me.
Znaju kako izgledam i da sam u blizini, ali pobjeći ću.
Budeš li izvodio, ubit ću te.
Ali budeš li surađivao, nagradit ću te za trud.
-Nagraditi? -Nisi me čuo?
Naćuli uši, neću ponavljati.
Ostat ćeš ovdje. Budi tiho i ignoriraj ostatak svijeta.
Kad odem, dobit ćeš 5000 eura.
U gotovini.
-Pet tisuća? -Što sam rekao, jebote?
Dobit ćeš ih kad odem.
Ali moraš ih zaslužiti.
Dobro, dogovorili smo se.
Hej.
Gledaj svoje posle.
-Jasno? -Jasno.
Jebene špije.
Već sam trebao biti na drugom kraju svijeta.
Sad moram spavati.
Noć je bila gadna, iscrpljen sam.
Ustani.
Unutra, hajde.
Hajde.
-Nismo li se dogovorili za 5000? -Spavat ćeš unutra. Ključ?
Znao je za kamere.
Nije ga bilo briga.
Znao je i da će večeras biti mnogo novca.
To znači da je planirao ovo i vjerojatno se nadao da će odmah nestati.
„Nije važno tko si uistinu.
Važno je kako te drugi doživljavaju.”
Razgovarajmo s onim genijem dolje.
Zdravo, Caino.
Mario, jesam li dobro shvatio?
Stavio si torbu na stolac.
Ustao si da odeš na zahod.
Tip te odgurnuo, zgrabio torbu i zbrisao.
Gotovo sam ga ulovio.
Kunem se, Caino.
Onda je pao s motora i potrčao.
Krenuo sam za njim, ali onda…
Pustio si ga da pobjegne.
Ne tražim opravdanje.
Želim objašnjenje.
Žao mi je, Caino.
Ali znam gdje je.
Ušao je u jednu od zgrada u blizini tržnice.
Dani su mu odbrojeni.
Skriva se u nečijem stanu.
Ispalo mu je ovo.
Izvoli. Tvoje je.
Ondje je dvadeset momaka.
Nadziru sve koji dolaze i odlaze.
Čim taj gad promoli nos, uhvatit ću ga.
Jesi li mu vidio lice?
Znaš li što je najvažnije za muškarca?
Ugled.
Nije važno tko si uistinu, nego kako te ljudi doživljavaju.
Tvoj ugled je tvoja sudbina i tvoj karakter.
Tko krade od mene, mrtav je. Svi to znaju.
Gradio sam takav ugled
i ne mogu dopustiti da ga netko upropasti. Razumiješ li?
-Da. -Naravno da razumiješ.
Godinama radiš za mene.
Vjeruješ li u sudbinu, Mario?
Da, vjerujem.
Igraj.
Otkrij svoju sudbinu.
Zašto ljudi kockaju?
Zbog pohlepe?
Siromaštva?
Usamljenosti?
Ili ljudske prirode?
Što više gubiš, to više želiš vratiti.
Ne slažeš li se, Mario?
Pobijedio sam.
Pobijedio sam!
Vidiš? Sudbina je na mojoj strani!
Da.
Ali ti vjeruješ u to.
Ja ne.
Ulovit ću ga.
-Gad jedan pokvareni. -Spartaco.
Pazi na izražavanje!
Želim ga živa.
Dvadeset četiri sata.
Ili radije i vi nestanite.
Odnesite ga. I počistite.
Kvragu! Prosuo je mozak Mariju, a da nije ni trepnuo.
-Tko? Misliš na Buzzettija? -Nego na koga?
Samo sluša zapovijedi.
Pravi je ubojica Caino.
Pa, čovjek koji je ubio vlastitog brata zbog novca…
Iako nije dokazano.
Ubio je još četvero ili petero ljudi, ali nitko ne zna.
Mrzim ga.
Zbilja ga mrzim.
Umislio je da je bog.
Razgovara sa mnom kao da sam žohar.
Razumijem, ali, Mario…
Što „Mario”?
Ništa loše o Mariju. Poznajem ga od 20. godine.
Što si ono govorio?
Ako mi netko ukrade auto, a ti ne možeš uhvatiti lopova,
u redu je da te ubijem?
Caino mrzi sve pametnije od sebe. To svi znaju.
Ima kompleks manje vrijednosti.
Gdje si to pročitao?
Što si on umišlja?
Da je Napoleon?
Lihvar koji se skriva iza kladionica punih baba i narkomana.
Iza kafića i restorana izvan grada…
-Ali pun je love. -Pa što, jebote?
Odijelo, kolonjska… I dalje je bijednik.
Namještao je boksačke mečeve.
Usrani mitoman!
Mario je imao troje djece
i ženu, pravog komada.
-Caino ga je ubio kao pseto. -Znaš što sam čuo?
Da Caino već dugo jebe Marijevu ženu.
-Što to govoriš? Giuliju? -Da.
Kunem se.
Mislim da je zato htio ubiti Marija.
Ovo je bila samo izlika.
Ne. Nemoguće. Prijateljevu se ženu ne dira.
To je zakon.
Uostalom, Giulia ne vara. Vjeruj mi.
Pokušao sam mnogo puta. Nikad nije popustila.
Cainu jest.
Zatrpaj jamu i umukni!
-Picchio. -Ma da, Picchio.
Nitko se nije pojavio? Dobro otvori oči.
Možeš li ga slikati i poslati Picchiju?
-Naravno. Daj mi mobitel. -Super.
Počivaj u miru, Mario.
Počivaj u miru.
Zato toliko plaćaju. Neka se nose!
Poslovođa masno zarađuje, a ništa ne riskira.
Oportunist je.
Ako padneš,
kažu da si trebao biti oprezniji.
Kao Stelvijev bratić. Sjećaš ga se?
-Naravno. -Počivao u miru.
Nosiš moju majicu.
Istuširao sam se i obrijao. Hoćeš li kavu?
-Mojom kozmetikom? -Umukni.
Moja odjeća smrdi. Kad se osuši, vraćam ti tvoju.
Onda, hoćeš li kavu?
To su porculanske šalice moje bake.
Ovo su šalice, napuniš ih
i piješ iz njih.
Ako hoćeš, uzmi.
Tvoja baka?
Bila je pjevačica, glazbenica?
Podučavala je glasovir.
Ovo si ti objesio?
Ne radi.
„Ne radi.”
Nije teško popraviti.
Izvoli. Operi i ovu.
Koliko knjiga! Studiraš?
Zašto me ispituješ? Ne bih rekao da si policajac.
Pitao sam te nešto.
Studiram ekonomiju.
Sigurno zaostaješ.
U pet minuta pročitam tvoju priču od rođenja do danas.
Tužna priča.
Dobro, sad je dosta!
Samo sam razgovarao s tobom.
Toliko DVD-ova, stripova, nepročitanih knjiga. Što da mislim?
Proučavam stripove. Crtam.
-Što crtaš? -Svoje stripove.
-Samo mi to ide. -Mogu te zamisliti.
Kako sjediš sâm pod svjetiljkom. Uvijek sâm. Bez prijatelja.
Imaš li curu?
-Ne, naravno. -Imao sam dvije.
-Plejboj! -Lopov i psiholog?
Prvo, spusti nos da ga ne otkinem.
Drugo, jebe mi se kako ti ide.
Nisi ti kriv, ali nisam ni ja.
Jasno?
Teško sam bolestan.
Kako to misliš?
Koliko dugo?
Godinu dana.
Nosiš tu kapu zbog kemoterapije?
Kemoterapije?
Da.
Tako se ne liječi depresija.
-Depresija? -Vrati mi je!
Skini je. Pa nisi ćelav!
Jebala te depresija.
Gutaš to da se uvjeriš da si bolestan pa se skrivaš u stanu kao miš.
Znaš li zašto?
Jer ne voliš sebe.
Ne treba mi diploma da to vidim.
Ima li susjed preko puta radove u stanu?
Ispred su kante s bojom.
Ne, njegova žena želi novu kuhinju.
Ima kafić. Granični je alkoholičar.
Imaš li rendgensku snimku?
-Njegove žene? -Ne, svoju.
Bolestan si, kažeš. Imaš li rendgensku snimku?
-Imam. -Dobro. Slušaj.
Budući da nemamo ništa za jelo,
uzmi rendgensku snimku, otvori vrata… Nisu protuprovalna, bit će lako.
Isprazni hladnjak i vrati se.
-Lud si. Nisam lopov. Ne radim to. -Malo adrenalina neće ti škoditi.
Nema šanse. Uostalom, sigurno je kod kuće.
-Zato ćeš prvo pozvoniti. -Što ako je kod kuće i otvori mi?
Traži malo soli.
Što će mi sol?
Stavi rendgensku snimku ispod brave
i povuci je.
Hajde.
Viđaš se s drugim? Ne možeš mi to učiniti.
Opet? Ni s kim se ne viđam. Prestani!
Otvori vrata, Jack.
Nadam se da ću naći nekoga normalnog.
Nekoga normalnog?
Ti i mali govnar požalit ćete.
Ne prijeti mi ili ću zvati policiju.
Pusti me, Filippo!
Vrištat ću! Boli me!
Hej, Rebecca! Jesi li dobro?
Jesam.
Sve je u redu.
Što hoćeš? Govnaru.
Da se nisi viđala s drugim!
Možeš li vjerovati? Potratila sam dvije godine s tim seronjom.
Ignorirajte ga, on je govnar.
Ustani.
Udari ovo. Hajde.
Hajde.
Što je to? Daj. Jače.
Još. Hajde.
Opet. Jače. Nemoj stati. Udaraj.
Hajde, tuci! Jače! I drugom šakom!
Hajde, ispucaj se! Bravo! Tako!
Dosta.
Imaš dobru desnicu.
Drugi put odalami onog gada u facu.
Smiri se. Diši.
Bolje?
Sad idemo zajedno preko puta. Dobro?
Tiho.
Zdravo. Ljubavi moja.
Muž mi nije doma. Vraća se večeras.
Možemo biti zajedno cijelo popodne.
Čega se igramo danas?
Ne, to smo radili prošli put.
Dobro.
Ionako uvijek pristanem.
Zašto da odem u kuhinju?
Kockice leda?
Mislim da znam.
Na zapovijed.
Uzela sam led.
Znaš li što si ti?
Ti si mala životinja koja rokće.
Da. Pogodi koja.
Svinja!
Da!
Ne.
Nosim one tamnocrvene.
Jako su malene.
Da.
Ali malo mi smetaju jer mi se…
uvlače.
A ti?
Što radiš?
Kako?
Vidiš da si svinja.
Da, i ja sam prasica.
Prava prasica.
Kockice leda se tope.
Sada ću legnuti na krevet.
Bravo. Bio si sjajan, kvragu.
Tako treba.
-Da vidimo što imamo. -O, Bože.
-Nikad nisam radio takvo što. -Neće ti škoditi.
Baš kao Alvaro Vitali i Bombolo.
-Sjećaš ga se? -S Edwige Fenech.
Podsjeća me na Sharon Stone kad prekriži noge.
Gledao si to?
Svidjelo ti se? Iskren si jer se bojiš.
Vrati mi moju kapu.
Srce mi lupa. Idem po kapi.
Ne, stani. Kakve kapi?
Evo. Popij ovo. Barmen časti.
-Ne, čudno se ponašam kad pijem. -A sad si normalan?
Pij. Gledao sam te nasmijanog i napaljenog cijelih deset minuta.
-Picchio. -Spartaco.
Onda?
Nitko sličan nije izašao iz ovih zgrada.
-Ali Ferruccio zna nešto. -Što?
Moj prijatelj ga je vidio. Živi u rupi iza Gazometra.
Čisti podrume i odnosi stvari kamionetom.
Radio je s bratom, ali nestao je.
Odvedi me k tom seronji.
Bio sam ondje. Zagrađeno je.
Nema ni kamioneta.
Reci prijatelju da želim znati više.
Ima li curu, sina, ženu? Možemo li mu naći brata?
Je li istina da je pokrao Caina? Mrtav je.
Samo čekaj da ga ulovimo.
Caino će ga strpati u automat.
-Znate što ja mislim? -Smiri se. Nije zdravo misliti.
Učinit ćemo kao obično. Imamo li stvari u autu?
Donekle poštujem toga gada.
Treba imati petlju da pokradeš Caina.
Zapravo, znaš što? Rukovat ću se s njim prije nego što ga ustrijelim.
Podsjećam te da ga Caino želi živa.
Onda ćemo uzeti novac.
Kako misliš? Uzet ćemo ga za sebe?
Što je tu komplicirano? Reci: „Tata, radije bih propao radeći nešto što volim.”
Tko te sprečava?
Nitko. Ne mogu…
Nemam mu hrabrosti ni pokazati stripove.
Nisam se trebao roditi.
Dobili su me kasno. Mislili su da ne mogu imati djece.
Ne želiš studirati. Ne želiš raditi ono što voliš.
Ne upotrebljavaš ovu svjetiljku.
Ali je ne želiš popraviti.
Nećeš razgovarati s tatom. Da stignem, popravio bih i tebe.
Depresivni umjetniče, pogledaj.
Fenomenalan si.
Tko je sad, jebote?
Tko je?
Iz vodovoda. Pukla je cijev u susjedstvu.
-Zdravo. -Zdravo.
Samo ćemo baciti oko. Moramo provjeriti cijelu zgradu.
-Radite li prekovremeno? -Ovo je hitna intervencija.
-Mogu li? -Da, izvolite.
Kuhinja je u redu.
Gdje je kupaonica?
Ondje.
I moj je sin lud za stripovima.
Da? Koliko godina ima?
Dvanaest.
Ima takvu kapicu.
Je li se dogodilo nešto neuobičajeno posljednjih dana?
Nešto neuobičajeno u vezi s vodom?
Ne, sve je uobičajeno, normalno.
I u kupaonici je sve u redu.
Onda dobro.
Doviđenja.
-Oprostite na smetnji. -Nema problema.
Ne izgledaju kao vodoinstalateri.
Traže te zbog novca, zar ne?
Što manje znaš, sigurniji si. Ne pitaj me.
Neću ostati još dugo.
Bravo.
Trebalo ti je pet minuta i malo samopouzdanja.
-Renoviram stan? -Zajedno ćemo.
Daj.
Odlično. Ovo je tvoje?
Ostavi to.
-Zašto? Odlično je. -Ostavi to!
-Jesi li lud? -Ostavi to! Smjesta!
Uzmi.
Moram se naspavati. Da nisi dizao buku.
Lud je ko šiba.
Giulia.
Caino, imam novosti.
Caino. Imam novosti.
Ne smiješ me ometati dok radim.
Ispričaj mi se.
Ispričaj mi se!
Ispričavam se.
Ne iskorištavaj zahvalnost koju dugujem tvom ocu.
Počivao u miru.
Hajde, govori.
Tip je ništarija. Čisti podrume.
-Gubitnik. -Nije ako ima hrabrosti krasti od Caina.
Neće uživati u novcu. Uhvatit ćemo ga. Kamo će?
Kad-tad mora izaći iz rupe u koju se sakrio.
Nikad neće uživati u novcu.
Lovimo ga.
Mora izaći.
Više-manje onako kako je rekao jadni Mario.
Daj mi 24 sata i dovest ću ti ga.
Dvadeset četiri sata.
Nadam se da imaš plan.
Ako ne znaš kamo ploviš, nijedan vjetar nije povoljan.
Gubite se.
Imao si pravo za Giuliju. Kakva kurva.
Da nema mog oca, već bi me otpustio.
Govno od čovjeka.
Moj je otac otišao u zatvor umjesto njega.
Samo kažem da nam može jako nauditi.
Bojim se onog kretena Buzzettija.
Čini se da uživa ubijati ljude.
Sredio bih ga kao od šale.
Ali onog seronju Caina rado bih vidio na koljenima, kako puže.
-Lizao bi mi cipele. -Što ćemo sad?
Nećemo ga naći za 24 sata. Usosio si se.
Koji ti je kurac, Marzio? Samo mi donosiš nesreću!
Jebem mu mater!
Kriminalistička priča.
Urbani triler smješten u Garbatellu.
Čini se kao mirna četvrt.
Ni u mašti ne izlaziš iz kuće!
Sàlgari je barem zamišljao Maleziju za stolom.
-Kaže se Salgàri. -Kako god. Da, on.
Ovo je super, jebote.
Ne trati vrijeme na faks.
Pokazao si ih curi koja ti se sviđa?
-Kojoj? -Ne pravi se glup.
Vidio sam fotku u kupaonici iza kapi. Ne zanima me zašto si je stavio ondje.
Kako se zove?
Rebecca.
A prijateljica koja ju je dozivala?
Španjolka je, iz Seville. Upoznale su se na razmjeni studenata.
Španjolke su prekrasne. Čiste, bez šminke.
Prirodne.
-Jesi li kad razgovarao s Rebeccom? -Nisam.
Mislim…
Razgovarali smo. Posudio sam joj DVD-ove.
Piše disertaciju o talijanskoj kinematografiji 60-ih i 70-ih.
Sad znam čemu ovi posteri.
Želiš da misli da si kul. Zgodno.
Ja, kul? Jesi li vidio s kim je?
-Kako bih ja… -Prestani.
Čak se i najpametnija žena jednom u životu zaljubi u budalu.
Sve su moje cure bile pametne.
Da, naravno.
Šalio sam se.
Nema problema. Ali nećeš znati ako ne pokušaš.
Možda joj ne bi smetalo. Prekinula je s dečkom.
-Komplicirano je. -Ti si kompliciran.
Slušaj.
Neke žene žele novac, druge traže izgled ili karakter.
Nisi pri novcu.
Na karakteru još moramo raditi. A izgled…
Osjećaš se beznadno.
-Da. -Ali nisi.
Imaš nešto što cure poput Rebecce vole.
Vjeruj mi.
Dušu.
Dušu?
Čudno je da ti govoriš o duši.
-Zašto? Imaš autorska prava? -Ne.
Dušu imaš ili nemaš. Tako je rekao i Nietzsche.
-Provjeri. -Pa…
Pitaš se koji kurac znam o Nietzscheu.
Pa…
Mislim da se neću lako izvući odavde.
Jasno? Javi mi kad budeš znao.
Odmah mi javi.
Hej.
Rebecca se vraća. Razgovaraj s njom.
Ne, osramotit ću se.
Reci da izlaziš. Ponudi se da joj poneseš vrećice i pozovi je na večeru.
-Reci da ćeš kuhati. -Ne znam kuhati.
Ne znaš? Kakav si ti muškarac?
-Dođi sa mnom. -Ovo moraš učiniti sam.
-Prepušten si sebi. -Ne.
-Nema šanse. -Stvarno si jadan. Hajde.
Ne.
-Hola. -Hej.
-Bok, Ludovico.
Mogu vam ponijeti vrećice.
-Hvala. -Hvala lijepa.
-Izlaziš? -Ne, vraćam se kući.
-Zgodna kapica. -Hvala.
Ovo je Amanda. Pričala sam ti o njoj.
Bile ste zajedno na razmjeni. Ja sam Ludovico.
Oprostite, hitno moram na zahod.
-Slatka je. -Jest.
Kad smo se već sreli, pitala bih te nešto.
Htjela sam te pitati, ali ne želim te gnjaviti.
Ti, gnjaviti?
Nikad.
Moja disertacija o talijanskoj kinematografiji 60-ih.
Stručnjak si za to, zar ne?
Jesam.
Bi li mi mogao pomoći?
-Molim te, nemoj odbiti! -Neću.
Hoću reći, da. Nema problema.
Naravno. Obožavam Dina Risija.
Mogli bismo pogledati nekoliko filmova zajedno i analizirati ih.
To bi bilo super.
Težak je život, Udovac, Miris žene…
Mogu li doći k tebi?
Došla bi k meni.
Nino Manfredi bio je izvrstan u filmu Vidim golo.
Hej. Dugo vam je trebalo da se uspnete uza tih nekoliko stuba.
Ove vrećice su baš teške.
Istuširat ću se.
Da. Izvoli, uđi.
-Da ih stavim na stol? -Da, hvala.
-Ludovico? -Molim?
-Razumiješ li se u vodoinstalacije? -Naravno.
Vražja slavina. Rekla sam pazikući tristo puta.
Ako možeš… Ami, možeš li mu pokazati?
Dođi, Ludo.
Vidi, uključila sam tuš, ali ono se zaglavilo.
Da, to.
Problem je u tome što je prsnuo.
Oprosti.
Govno jedno.
Tražiš nekoga?
-Miči se, budalo. -Pitao sam te nešto.
Ti tučeš žene, a ja sam budala?
Priđeš li opet Rebecci, mrtav si.
Sad je s prijateljem, koji je opasniji od mene.
Ne želi te više vidjeti.
Vidim li opet tvoju usranu facu ovdje…
Izbrisat ću ti je.
Jasno?
Upišao si se. Kakav junak!
Ustani i gubi se. Smrdiš.
-Idi. -Idem.
Gubi se.
Ne, polako, stari. Što ti se dogodilo?
Što je bilo, jebote?
Imao je pištolj. Inače bih ga prebio.
Stvarno je imao pištolj? Je li ovo on?
Kamo ideš?
Hvala ti svejedno, Jack.
Dao si sve od sebe.
Da, mislim da je sad prestalo.
Sutra ću nazvati dobrog vodoinstalatera.
Pravog.
Pokušao sam. Žao mi je.
Da vam zahvalim na trudu, skuhat ću vam svoju slavnu paellu.
Da, večerajmo zajedno.
-Sutra navečer? Jeste li za? -Jesmo li?
Da, mislim da jesmo.
Talijanska kuhinja protiv španjolske. Skuhat ćemo amatricianu.
Ako kuhaš i radiš sve drugo kao što popravljaš cijevi…
Ovo mi se još nikad nije dogodilo.
Volim te, Jack. Tko te poslao k meni?
Stockholmski sindrom. Zaljubio si se u otmičara.
To je čista sreća, jebote. Ali izgledao sam kao kreten.
Nisam znao popraviti pa sam zvao tebe.
Mala Španjolka te mjerkala.
Nemamo više cuge. Ni trave.
Ne, trebao bih imati malo ovdje.
Ne pušim je često jer postanem tjeskoban.
Ali već sam tjeskoban pa bi mi mogla pomoći.
Koliko dugo pušiš?
Dugo. Ali ne pušim mnogo.
Sâm, očito.
-Uvijek sâm. -Možda ću drugi put s Rebeccom.
-Sređeno je. Riješio sam to. -Bio si super. Izvoli.
-Ostatak kad se pozdravimo. -Dobro.
Zdravo.
Pogledaj ovo.
Viši sam od tebe za glavu.
Volio bih biti kao ti.
Misliš li da sam bolji od tebe?
Pogledaj se.
Ostani svoj. Ne želiš biti poput nekog drugog.
Lopov sam.
Oduvijek.
Uštedio sam nešto novca i sad mogu živjeti od posljednje pljačke.
Posao mi je paravan.
Čistim podrume, pomažem pri selidbama i slično.
Čak izdajem račune.
Prije sam radio s bratom.
Sve što znam naučio sam od njega.
Ali što se više trudiš razumjeti život, sve manje…
Imaš brata?
Starijeg osam godina.
Paolo.
Krali smo zajedno.
Svirao je saksofon u bendu.
Ljudi krive roditelje za sve loše kad odrastu. Glupost.
Otac mi je umro u nesreći na tržnici.
A mama godinu poslije.
Bila je čistačica.
Bili su pošteni ljudi.
Paolo i ja smo lopovi.
Zašto? Ne znam.
Imao sam 18 kad je otišao.
Uvijek mi je govorio: „Uči.
Čitaj knjige.”
Kupovao ih je na desetke. Još ih imam.
I kacigu. Ne odvajam se od nje.
Vezan sam za nju.
-Ipak te napustio. -Nije.
Htio me povesti. Rekao je: „To će biti prekretnica.”
Nisam imao petlju.
Onda se spetljao
s nekom Brazilkom. Pravi komad.
Bio sam ljubomoran.
Gledaj.
„Mar do Paraiso.”
-Pogledaj. -Jebote.
-Poslao mi je ovo prije tri godine. -Hoćeš li ga naći?
Naći ću ga.
Paolo je oportunist. Svi ga poznaju.
Da nije bilo ove gužve, već bih bio ondje.
Jutra na plaži.
Popodneva u visećoj mreži.
S dobrom knjigom.
Navečer u klubu okružen ženama.
Nacisti su palili knjige.
Bojali su ih se.
Bojali su se i žena.
Znaš, SS-ovci su se ševili u dupe.
Pa što onda?
-Istina je. -Ali čemu to?
Nagovorio sam oca da me pusti da živim sâm ovdje.
Htio sam mu pokazati da mogu.
Osjećao sam se kao umjetnik. Htio sam urediti stan u svom stilu.
Ali zatvorio sam se u njega.
Sâm.
Kao što kažeš, uvijek sâm.
Ali bio bih usamljen i da sam okružen ljudima.
Oduvijek se osjećam ovako.
Uvijek sam bio sretan samo u svijetu crteža.
U svijetu koji crtam, kužiš?
Možda se bojim otkriti tko sam.
Otkriti sebe.
Vidjeti sebe.
Razočarati roditelje.
Ne skrivaj se iza roditelja. Prestar si za to.
Ne moraš biti usamljen.
Čovječanstvo je usamljeno. Nikomu nije lako.
Ovaj džoint je ubojit. Od njega smo počeli
filozofirati.
Znaš što mislim?
Ne znam.
Kada te slušam, zvuči lako. Tvoj odgovor na sve je „ne znam”.
Znam da ne znam.
Ne znam.
Drevna mudrost.
Tko je to rekao?
Sokrat?
Dakle…
Tip koji je prebio onog glupog snoba ima pištolj.
Živi u ulazu A.
Završili smo s potragom.
Niste li već pretražili ulaz A?
Stan po stan, ali nije bilo nikoga.
Niste dobro tražili.
Temeljito smo pretražili.
Da jeste, našli biste ga vi, a ne Picchio.
Kažete: „Završili smo s potragom.”
Ne mogu više podnijeti taj tvoj rimski naglasak.
Dao sam vam drugu priliku.
Potratili ste je.
Bisere pred svinje.
„Dakle, neće biti posljedica ako preveslamo Caina.”
To će svi misliti.
Spartaco će ga naći za 24 sata.
Ovime sam vratio dug tvom ocu.
Više ne radiš za mene.
Zahvali sudbini što imaš dobrog prijatelja koji će platiti za tebe.
Vjeruješ li u sudbinu, Marzio?
Marzio!
Pogledaj me. Marzio.
Pogledaj me!
Marzio.
Ubit ću te.
Tvoj mi je otac spasio život.
Zauzvrat sam poštedio tvoj.
Sad idi odavde.
Od danas mi se sklanjaj s puta.
Trebali smo ga ubiti.
Sve u svoje vrijeme.
Sad potraži onog tipa.
Treba mi broj stana.
Kad ga nađeš, odvedi me k njemu.
Sâm ću ga srediti. Zaslužio je to.
Preplašio si se?
-Koji ti je kurac? -Šalio sam se.
-Koji ti je kurac? -Šalim se!
Šupčino.
Ustani.
Ne pucaj zatvorenih očiju.
Zatrese ti se ruka, promašiš, a nemaš vremena pucati opet.
Trintignant.
Prestani. Nije to za tebe.
-Koliko sam spavao? -Dugo. Sad je 14 h.
Imaš nešto za glavobolju?
Imam.
Još su ondje.
-Počistio si. -Rano sam ustao. Za razliku od nekih.
Izvoli.
Još jedan korak naprijed. Bravo.
Da te otac vidi sada.
Jadnik. Osjećam se krivim kad god mi da novac.
Obećao sam ti 5000.
Da, hvala.
Kad ćeš dovršiti strip?
Kako to misliš?
Koliko ti vremena još treba da ga nacrtaš, tiskaš i izdaš?
Ne znam. Četiri mjeseca. Najviše šest.
Uzmi studijsku godinu. Financirat ću te.
Studijsku godinu?
Dvanaest mjeseci nećeš raditi ništa drugo, samo crtati.
Novac mi nije problem. Imam ga pun ruksak.
Ne dođeš li dotad do prekretnice, vraćaš se na faks.
-Ionako si u zaostatku s ispitima. -Istina.
Već sam ti rekao.
Ako ćeš propasti, propadni radeći nešto što voliš.
Hvala ti na povjerenju.
Moraš li razmisliti?
Povući ću ponudu.
Tko bi ti drugi to ponudio?
Znaš što?
Pokušat ću.
Hoću. Koncentrirat ću se. Učinit ću to.
Poslat ću strip ljudima, možda ću ga i objaviti.
Napisat ću ti i posvetu.
Posveti ga Rebecci.
Meni samo pošalji 50 % zarade kad otputujem.
Rebecca?
Ne, ja sam Jack.
Paella protiv amatriciane?
Dobro. Vidimo se. Neka bolji pobijedi. Zdravo.
Evo! Ako te Rebecca opet nazove.
-Ali ne zovi policiju. -Odavno me nije zvala neka cura.
Što nam treba?
Guanciale, pecorino, rajčice.
Izvoli.
Ma kvragu! Kupi sve što ti treba.
Izvoli.
Vani, misliš?
Samo ležerno kraj momaka na mopedima.
-Ležerno? -Ne.
Ne glumataj. Ponašaj se normalno.
Ovo ćemo dodati na kraju.
-Kušaj umak. -Ti ga kušaj.
Pazi, vruće je.
Jako fino.
Dat će onom koji ovako dobro kuha.
Reci da sam ja kuhao. Ami će ti dati ionako.
To bi ti htio.
Tko je to?
Sigurno je Rebecca.
-Dobra večer. -Zdravo.
Iz plinare. Imamo dojavu da curi plin.
Uđite.
Već su bili iz vodovoda. Nešto nije u redu u susjedstvu?
Ne. Bez brige.
Plinomjer?
Ondje je, ispod sudopera.
Je li sve u redu?
Da, zasad.
Da, crtam.
Kupaonica?
Ovdje desno. Upalit ću vam svjetlo.
Električni bojler.
A spavaća soba?
U sobi nema plinskih uređaja.
Naravno.
Nema ničega.
Nema.
Da.
Nema ničega.
Kuham amatricianu.
Po bakinom receptu.
Ispratit ću vas van.
Parmezan?
-Pecorino, naravno. -Pecorino, je li?
-Bio bi zločin staviti parmezan. -Da, zločin.
Zar ne?
Da, našao sam ga.
U ulazu A.
Stan broj 14.
Ne, odmah.
Nije me briga što jedeš. Dođi smjesta.
Što se događa? Što radiš?
Znaš li tko je to bio?
-Tip iz plinare? -Da.
On je ludi ubojica. Traži mene.
Sad ćemo se pozdraviti. Moram ići.
Ne brini se. Dođi, gledaj.
Sakrit ću se ondje. Dogovorio sam se građevinskim radnikom.
Preopasno je sakriti se u smetlarski kamion.
Na aerodromu sam za pola sata. Nemoj da te zateknu ovdje.
Idi.
Gledaj.
Ostavljam ti novac za studijsku godinu.
Javit ću ti se.
Kupit ću ti kartu.
Upoznat ću te s bratom. Ponesi strip.
-Obuci ovo. -Samo malo.
-Hajde. -Dobro.
Ludovico.
Odjebi! Čuješ li?
Iskoristio si me i sad ovako odlaziš?
Što ću sad?
Isto što i svi.
Rekao sam ti, svi su sami.
Bolje nego s nekim kao što si ti.
To radi tvoja obitelj.
Jebi se!
Nisi mi brat.
Otvori, budalo! Brzo.
Otvori.
-Što radiš? -Otići ću poslije večere.
Hvala, Jack.
Nema šanse da propustim Španjolku.
Hvala.
-Hvala! -Dosta. Idi po umak.
Zove se Paolo. Pobjegao je u Brazil prije deset godina.
Tip kojeg tražiš njegov je brat.
Imam prijatelja u policiji.
Bravo, Ferruccio. Tako se zoveš?
Prijatelj se poznaje u nevolji.
Ako je taj prijatelj policajac, još bolje.
Hvala.
Doviđenja, g. Caino.
Istina je, zar ne?
„Sve su sretne obitelji nalik jedna drugoj.
Ali svaka nesretna obitelj nesretna je na svoj način.”
Ponijet ću ovo.
Ti ponesi tjesteninu.
Nadajmo se da imaju vino.
-Što radiš? -Čekaj.
ZDRAVO, SUNCE
Ako dovedem Rebeccu ovamo.
Crvena svjetla.
Svemu sam te naučio.
-Vidi li se ovaj ćelavi dio? -Dobro izgledaš.
Što se više gledaš, to gore izgledaš. Ali imaš svoju kapicu.
Znaš što?
Kapica izgleda bolje ovdje.
Stavit ću ti nešto u torbu.
-Super. -Iznenađenje.
-Hej! -Zdravo.
Za poslije.
-Težak je život. -Jako težak.
Uđite.
Reci mi da imate vina. Sad smo primijetili da nam je ponestalo.
Mogu ga kupiti ako nemate.
Ne, bez brige. Imamo dovoljno.
-Dobro. -Jakna?
Objesi je tu.
-Hvala. -Lijevo.
Mogu li ti pomoći?
-Da, možeš otvoriti bocu. -Ovako?
-Da. -Hola.
Kako si?
Lijepa haljina. Odlično izgledaš.
Hoćeš li kušati paellu?
-Ti si je skuhala? -Da.
-Dino… -Kakva je?
-Ajme! -Režirao ga je.
Jako je dobra.
Jako dobra.
-Zašto ne? -Ne sviđa mi se.
Pecorino?
-Uzdravlje. -Uzdravlje.
Talijanski film…
-Pričala si mu o disertaciji? -Nisam.
Jedan, dva, tri.
Ovako, brate.
Jako je slatko.
Što?
-Sve. -Sve?
-Uzdravlje. -Uzdravlje.
-Da. -Za…
Čin-čin!
Paella… Zaboravite.
-Pojest će je. -Daj…
Sviđa li ti se?
Lijepo od nje.
Pa…
Žalim te jer su žene iz Seville najljepše u Španjolskoj.
Trebao bi poći sa mnom.
Ne moram ići u Sevillu.
-Ne? -Ne.
Zašto?
Jer je najljepša od najljepših
ovdje sa mnom.
Ne razumijem.
-Ne? -Ne.
Razumiješ.
U ovoj fazi trebao bih poslati strip izdavaču
da ga objavi.
-Odlično! -Da, to bi bilo super.
Ako se to dogodi, napisat ću ti posvetu na prvoj stranici.
To jest, na stranici za posvete.
Na prvoj ili posljednjoj.
-Mami, tati, Rebecci… -Hvala.
Molim.
Mogu li te pitati nešto?
Naravno.
Zašto nosiš ovakvu bradu?
Misli da izgleda muževnije.
Nestabilan je i nesiguran.
Jack ima pravo.
Meni je muškarac koji se brije…
Kako da kažem?
-Vrlo? -Vrlo muževan?
Da.
Uzela si mi riječ iz usta.
Budalo!
Imate li trave?
Ne znam je li nam ostalo još.
Ako jest, u kupaonici je. Pogledaj.
Idemo. Idem s tobom.
Brzo ću.
Želiš vidjeti nešto što još nikomu nisam pokazao?
Naravno.
U mom stanu je, ako…
Da. Dobro, idi po to.
Usput donesi i malo trave.
Budemo li ih čekali, bit ćemo ovdje cijelu noć.
-Idem. -Čekaj.
Brzo se vrati.
Želiš me povesti sa sobom na brazilski otok
na kojem živi tvoj brat Paolo.
Koji ima mnogo novca.
Ali još ne razumijem.
Čime se baviš?
To je malo teže objasniti.
Radim sa stanovima,
javnim prostorima, bankama.
Da, ali što radiš?
Jesi li zidar, inženjer…
Ne znam.
Arhitekt?
Pljačkaš.
Zato imaš ovo.
Kad si tako tajanstven, rekla bih da si pazikuća.
I jesam, na neki način.
Ludovico je još dolje?
Da. Prilično se napio.
Mislim da se izgubio na stubištu.
-Idi po njega. -Idem.
Ako se snađem. Vino je jako.
Ludovico?
Kakva te sad paranoja spopala?
Skrivaš li se?
-Što? -Tražiš prijatelja?
Sjedni tamo.
Tako.
Puži.
Ostavi ga na miru. Nema ništa s ovim.
Htio si otići u Brazil
identificirati truplo brata narkomana.
Ubili su ga i bacili u more.
Da se nisi usudio spomenuti ga…
Dva nesretna siročeta. Obojicu je snašla strašna smrt.
To jest, svu trojicu.
On nije umješan. Kazni mene.
Kako velikodušno.
Ali vidio mi je lice.
Šteta za njega.
Snovi umiru u zoru.
Ne miči se.
Spusti ruku.
Polako.
Baci pištolj.
Na pod, govnaru.
Buzzetti je imao pravo.
Trebao sam ubiti tebe, a ne Marzija.
To je za Marija.
A to je za Marzietta.
Obećao sam mu.
Kad si naredio onom psihopatu da ga zakolje kao svinju.
Sutra je on na redu.
Ne vjeruješ u sudbinu, zar ne?
Sada sam ja tvoja sudbina.
Ubijat ću te malo po malo.
Šteta što imaš samo dva koljena.
Mogu ih rekonstruirati.
Ali ti ne možeš nabaviti drugi mozak.
To govno htjelo me ustrijeliti u lice.
Odreži mu muda i strpaj mu ih u usta.
Tako će ga naći. Tko krade od Caina…
Lu.
Boli me.
Dolazi hitna.
Boli.
Dolazi hitna.
Boli.
Ne!
Je li sve u redu?
Zvat ću hitnu…
Upomoć!
Ja sam kriv.
Jebemu.
Ne.
Jebemu.
Probudi se.
Probudi se!
Tko o čemu, ti o politici, jebote!
Ovo je zemlja lopova.
Utajili su stotine milijarda eura poreza.
Moraju raditi nešto.
„Talijani su prvi.” Prvi u čemu?
U krađi!
Smiješni su.
Razumijem.
Ali daj me pusti na miru, kvragu.
Tko je sad ovo, jebote? Hej!
Sigurno je pijan ko majka.
Možda se predozirao. Pogledaj ga.
Obliven je krvlju. Gledaj.
Mislim da je mrtav.
Što je ovo?
-Torba je puna novca. -Je li to pravi novac?
Sranje, ovo je pravi novac.
Što je ovo? Baci to.
Uzmi novac.
Hej, pusti me!
Pusti torbu. Idemo.
ZA MOG STARIJEG BRATA JACKA, KOJI MI JE VRATIO ŽIVOT
Prijevod titlova: Sanja Vorkapić Velić