Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Trebuie să-l golești. E plin.
‎- Da, știu. Îl scot mai târziu. ‎- Fir-ar!
‎Lasă vasele, tată. Le spăl eu mai târziu.
‎Când o faci?
‎Uită-te la casa asta!
‎- Ai făcut-o… ‎- O cocină.
‎Un stand de la bâlci! Și o cocină.
‎Ce-i cu toate culorile astea?
‎Benzile desenate, toate astea?
‎De fiecare dată când vin aici, mă deprim.
‎„Cu bunica ta, era impecabilă.
‎Nu muncești, nu studiezi.”
‎Ai tăcut toată noaptea. ‎Bravo! Acum mi-ai trântit-o.
‎Crezi că mă afectează pe mine?
‎Îți faci rău singur.
‎Cinci examene în doi ani. ‎Asta-i facultate?
‎Hai, fă-mă să mă simt vinovat.
‎Eu te fac să te simți vinovat?
‎Bine.
‎Tu mă forțezi să-mi răcesc gura mereu.
‎- Nu? ‎- Mă străduiesc, tată.
‎N-ai reparat asta?
‎Aștepți s-o fac eu?
‎La fel și chestia aia hidoasă, ‎palmierul electric.
‎Ce e în mintea ta?
‎Ce-i în capul tău? ‎Dacă te pot ajuta cu ceva…
‎Știu că e greu.
‎Înțeleg. Am fost exact ca tine.
‎Dacă nu era bunicul tău…
‎Chiar crezi că voiam să fac vin?
‎Când Siena FC m-a chemat ‎la echipa de tineret,
‎ce era să fac?
‎Da, e nasol, dar…
‎Încetează!
‎Ce să încetez?
‎Ludovico.
‎- Ludovico. ‎- Ce?
‎- Mă asculți? ‎- Da, tată.
‎Te bat la cap fiindcă-mi pasă de tine.
‎Știu.
‎Plec. Ți-am lăsat medicamentele aici. ‎Le-ai văzut?
‎Ce voiai să-mi arăți?
‎Nu contează, tată. ‎Îți arăt data viitoare.
‎Îți dau banii în câteva săptămâni, ‎trebuie să-i plătesc pe băieți.
‎Nu-ți face griji.
‎Am început să facem ulei.
‎E primul nostru an, un experiment.
‎Nu vrei să vii pe la noi?
‎Să stai câteva zile.
‎Îți explic eu tot. ‎Mama ta ar fi foarte încântată.
‎Ce idee bună! Mă mai gândesc.
‎Pa!
‎- Bună seara! ‎- Salut!
‎DEFECT
‎Data viitoare.
‎Bună, Secco!
‎Arăți grozav. Mișto freză.
‎Păstram înjurăturile ‎pentru nevastă-mea, dar ia-le tu.
‎Hai, dă-mi ceva de băut!
‎- E sus? ‎- Da.
‎Spune-i că sunt aici.
‎A venit Mario.
‎Încă unul, Secco.
‎Bine, atunci.
‎Mă duc să mă piș. Mă înnebunește prostata.
‎Ai grijă de ăsta. Să fii cu ochii pe el.
‎Nenorocitule! Nenorocit…
‎Stai, ticălosule!
‎Gura!
‎Dă-i drumul! Ușurel.
‎Hai! Mergem la tine.
‎Unde naiba stai?
‎Du-mă la tine, repede.
‎Repede.
‎Mișcă-te!
‎Locuiești singur?
‎- Da. ‎- Locuiești singur?
‎Haide, deschide!
‎Deschide.
‎Unde te duci? Liniște!
‎- Care ușă? ‎- Asta e.
‎Deschide-o.
‎Grăbește-te!
‎Haide!
‎Bine, așa.
‎Dă-mi cheile. Liniște!
‎Telefonul tău.
‎Locuiești singur?
‎- Da. ‎- Da?
‎Bine.
‎Alo! Ce e?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Stai jos.
‎Vorbește! Ce naiba ai?
‎- Panică. ‎- Ce să fac?
‎Picăturile mele. Geanta.
‎Asta?
‎Care sunt?
‎Cum se deschide?
‎- Câte? ‎- Zece.
‎Îți dau 15.
‎Să-mi bag!
‎Stai jos. Am zis să stai jos!
‎Picchio, eu sunt. Ascultă.
‎Nu-mi pasă cât e ceasul!
‎Vreau să-mi trimiți 20 de băieți.
‎Am nevoie de paznici, zi și noapte, ‎la apartamente.
‎Vor face ture.
‎Acum!
‎Ludovico Fazi. Tu ești?
‎Poți să-mi spui Jack.
‎Va trebui să stau aici o vreme.
‎Sunt căutat.
‎Mi-au văzut fața.
‎Știu că sunt în zonă, ‎dar voi găsi o cale să scap.
‎Dacă faci vreo prostie, te omor.
‎Dar dacă ești cuminte, ‎îți fac un cadou.
‎Un cadou?
‎Nu m-ai auzit?
‎Curăță-ți urechile, eu nu repet.
‎Rămâi aici. ‎Stai cuminte și ignori restul lumii.
‎Când plec, vei primi 5.000 de euro.
‎Cash.
‎Cinci mii?
‎Ce ți-am zis?
‎Îi primești când plec.
‎Dar trebuie să-i meriți.
‎Bine, de acord.
‎Hei!
‎Îți vezi de treaba ta.
‎- Ai înțeles? ‎- Am înțeles.
‎Spioni nenorociți.
‎Ar fi trebuit să fiu în alt colț al lumii.
‎Trebuie să dorm acum.
‎Am avut o noapte grea. Sunt praf.
‎Ridică-te!
‎Treci acolo!
‎Haide!
‎Nu vrei cei 5.000?
‎O să petreci noaptea aici. Cheia?
‎Știa de camere.
‎Dar nu i-a păsat.
‎Și știa că vor fi mulți bani ‎în seara asta.
‎Înseamnă că plănuise totul
‎și probabil că spera să dispară imediat.
‎„Nu contează cine ești cu adevărat.
‎Contează cine te cred ceilalți.”
‎Hai să discutăm cu geniul de jos.
‎Bună, Caino!
‎Mario, lasă-mă să înțeleg.
‎Ai pus geanta pe scaun,
‎te-ai ridicat să te duci la baie, tipul ‎te-a împins, l-a șterpelit și s-a cărat.
‎Dar era să-l prind. Jur, Caino.
‎Apoi a căzut de pe motor și a fugit.
‎Am încercat să-l urmăresc, dar…
‎L-ai lăsat să scape.
‎N-am cerut o justificare.
‎Am vrut o explicație.
‎Îmi pare rău, Caino.
‎Dar știu unde e.
‎A intrat într-o clădire, lângă piață.
‎N-are zile multe.
‎Se ascunde în apartamentul cuiva.
‎I-a căzut asta.
‎I-ai. Sunt ai tăi.
‎Am douăzeci de băieți acolo, da?
‎Verifică toți locatarii.
‎Imediat ce scoate nasul afară, îl prind.
‎I-ai văzut fața?
‎Știi ce e cel mai important ‎pentru un bărbat?
‎Reputația lui.
‎Nu contează cine ești, ci ce cred alții.
‎Reputația ta e destinul tău, ‎la fel și caracterul.
‎Dacă furi de la mine, ești mort. Se știe.
‎E reputația pe care mi-am clădit-o
‎și n-o s-o pierd din cauza unuia.
‎Ai înțeles?
‎- Da. ‎- Sigur că da.
‎Lucrezi cu mine de ani de zile.
‎Crezi în destin, Mario?
‎Da.
‎Joacă.
‎Descoperă-ți destinul.
‎Ce-i determină pe oameni să parieze?
‎Lăcomia? Sărăcia?
‎Singurătatea?
‎Sau e natura umană?
‎Cu cât pierzi mai mult, ‎cu atât vrei să recuperezi mai mult.
‎Nu ești de acord, Mario?
‎Am câștigat.
‎Am câștigat, Caino! ‎Vezi? Destinul e de partea mea!
‎Da.
‎Dar tu crezi în destin.
‎Eu nu.
‎Îl prind eu.
‎Ticălos nenorocit!
‎Spartaco.
‎Vezi cum vorbești!
‎Îl vreau viu. Douăzeci și patru de ore.
‎Sau ai face bine să dispari și tu.
‎Luați-l. Și faceți curat.
‎La naiba! I-a zburat creierii ‎lui Mario fără ezitare.
‎- Cine? Te referi la Buzzetti? ‎- Cine altcineva?
‎Doar respectă ordinele.
‎Adevăratul ucigaș e Caino.
‎Cineva care și-a ucis fratele pentru bani…
‎Chiar dacă nu s-a dovedit.
‎A mai omorât patru sau cinci oameni.
‎Îl urăsc. Chiar îl urăsc.
‎Se crede un zeu.
‎Mă tratează ca pe-un nimic.
‎Înțeleg, dar Mario…
‎Ce-i cu Mario?
‎Să nu-l vorbești de rău. ‎Îl știam de la 20 de ani.
‎Ce vrei să spui?
‎Dacă îmi fură cineva mașina ‎și nu-l poți prinde pe hoț,
‎e în regulă să te omor?
‎Caino îi urăște pe cei isteți. ‎Toată lumea știe.
‎Are un complex de inferioritate.
‎Unde ai citit asta?
‎Cine se crede?
‎Napoleon?
‎Un singuratic care se ascunde ‎în case de pariuri cu babe și drogați,
‎baruri și localuri de la periferie.
‎- Dar e plin de bani. ‎- Și ce?
‎Costume, parfumuri. Dar tot un ratat e.
‎Unul care aranja lupte.
‎Megaloman de rahat.
‎Mario avea trei copii, soție, era grozav.
‎- L-a ucis ca pe un câine. ‎- Știi ce am auzit?
‎Caino i-o trăgea soției lui Mario ‎de ceva vreme.
‎- Ce spui? Giulia? ‎- Da.
‎Jur. Cred că de asta l-a vrut mort.
‎E doar o stratagemă.
‎Nu. Imposibil. Nu te atingi ‎de femeia unui prieten. E lege.
‎Iar Giulia nu l-ar fi înșelat. Crede-mă.
‎M-am dat la ea de multe ori. ‎Nu a cedat niciodată.
‎A făcut-o cu Caino.
‎Umple groapa și taci!
‎- Picchio. ‎- Ai încredere în el.
‎N-a venit nimeni? Ochii în patru.
‎Îi faci o poză să i-o trimiți lui Picchio?
‎- Sigur. Dă-mi telefonul. ‎- Bravo!
‎Odihnește-te în pace, Mario.
‎Odihnește-te în pace.
‎De asta plătesc, să-i ia naiba!
‎Și managerul profită, dar nu riscă nimic.
‎E un profitor.
‎Și, dacă cazi, ‎spun că trebuia să fii atent.
‎Ca vărul lui Stelvio. Îl mai știi?
‎- Sigur că da. ‎- Odihnească-se în pace.
‎Aia e bluza mea.
‎Am făcut și duș și m-am bărbierit. ‎Vrei o cafea?
‎- Mi-ai folosit produsele? ‎- Gura!
‎Îmi puțeau hainele. ‎Când se usucă, ți-o dau înapoi.
‎Deci, cafea?
‎Alea sunt ceștile bunicii mele.
‎Sunt cești. Le umpli și apoi bei din ele.
‎Dacă vrei, vino s-o iei.
‎Bunica ta?
‎Era cântăreață, muziciană?
‎Nu, preda pian.
‎Tu ai montat asta?
‎Nu merge.
‎„Nu merge.”
‎Nu e greu de reparat.
‎Ține. Spal-o și pe asta.
‎Ce de cărți! Ești la facultate?
‎Ce-i cu interogatoriul? ‎Nu arăți ca un polițist.
‎Ți-am pus o întrebare.
‎Studiez economia.
‎Pun pariu că pici.
‎Îmi ia cinci minute să te citesc,
‎din născare până acum.
‎O poveste tristă.
‎Ajunge!
‎Făceam și eu conversație.
‎DVD-uri, benzi desenate, cărți necitite. ‎Ce să cred?
‎Studiez benzile desenate. Desenez.
‎- Ce desenezi? ‎- Benzi desenate.
‎- Doar la asta mă pricep. ‎- Îmi imaginez.
‎Cum stai acolo, la lampă, singur.
‎Mereu singur. Zero prieteni.
‎Ai iubită?
‎- Sigur că nu. ‎- Am avut două.
‎- Ce crai! ‎- Și hoț, și terapeut?
‎Gura mică, să nu ți-o mut la spate!
‎Și nu-mi pasă cum te simți.
‎Nu e vina ta, dar nici a mea. Bine?
‎Am o boală gravă.
‎Cum adică?
‎- De cât timp? ‎- De un an.
‎- Porți căciula aia după chimioterapie? ‎- Chimioterapie?
‎Da.
‎Chimioterapia nu tratează depresia.
‎- Depresie? ‎- Dă-mi-o!
‎Dă-o jos, nu e ca și cum ai fi chel!
‎La naiba cu depresia!
‎Bagi pastile ‎ca să te convingi că ești bolnav
‎și te ascunzi aici ca un șoarece. ‎Știi de ce?
‎Pentru că nu te placi.
‎N-ai nevoie de diplomă ca să vezi asta.
‎Ascultă… Tipul de vizavi renovează? ‎Am văzut cutii de vopsea lângă ușă.
‎Nu, soția lui voia o bucătărie nouă.
‎Are un bar, e alcoolic…
‎Ai vreo radiografie?
‎- A soției lui? ‎- Nu, a ta.
‎Ai zis că ești bolnav. Ai radiografie?
‎- Da, am o radiografie. ‎- Bine. Ascultă.
‎N-ai nimic de mâncare, ‎așa că iei radiografia
‎și deschizi ușa. ‎Nu e securizată, va fi ușor.
‎Golești frigiderul și revii aici.
‎Ești nebun! Nu sunt hoț. ‎N-am mai făcut-o.
‎Puțină adrenalină nu strică.
‎Nici vorbă. Și sigur va fi acasă.
‎De asta suni la ușă.
‎Sigur. Dacă deschide ușa?
‎Cere niște sare.
‎Ce să fac cu sarea?
‎Radiografia. Pune-o sub încuietoare
‎și trage în sus.
‎Haide!
‎Ieși cu altcineva? ‎Nu-mi poți face asta.
‎Iar? Nu ies pe nimeni. Termină!
‎Deschide ușa, Jack.
‎Sper să găsesc pe cineva normal curând.
‎Cineva normal? ‎Tu și mucosul ăla veți regreta.
‎Să nu mă ameninți, că chem poliția!
‎Lasă-mă, Filippo!
‎O să țip! Mă rănești!
‎Rebecca! Ești bine?
‎Da. E în regulă.
‎Tu ce vrei? Rahatule!
‎Să nu te prind cu altul!
‎Îți vine să crezi?
‎Am pierdut doi ani cu ticălosul ăla.
‎Ignoră-l. El e un rahat.
‎Ridică-te!
‎Haide, lovește!
‎Haide! Ce-i asta? Haide! Mai tare!
‎Din nou. Hai! Din nou.
‎Mai tare! Nu te opri!
‎Haide, lovește! Mai tare!
‎Și cu cealaltă mână!
‎Haide, dă-i! Bravo, așa!
‎Ajunge.
‎Ai un dreaptă decentă.
‎Data viitoare, pocnește-l pe idiot.
‎Relaxează-te. Respiră.
‎Mai bine?
‎Acum mergem alături împreună. Bine?
‎În liniște!
‎Bună! Bună, iubirea mea!
‎Iubirea mea.
‎Soțul meu a plecat. ‎Se întoarce diseară.
‎Avem toată după-amiaza liberă.
‎Ce jucăm azi?
‎Nu, asta am făcut ultima oară.
‎Bine. Știi că mereu accept.
‎De ce să merg la bucătărie?
‎Cuburi de gheață?
‎Cred că știu.
‎Da, domnule.
‎Am luat gheața.
‎Știi ce ești tu?
‎Ești un animal care grohăie.
‎Da. Ghicește care.
‎Un porc!
‎Da!
‎Nu.
‎Îi am pe cei vișinii.
‎Cei foarte mici.
‎Da.
‎Dar mă deranjează puțin ‎pentru că tot alunecă…
‎înăuntru. Și tu?
‎Ce faci?
‎Și cum?
‎Vezi tu, ești un porc.
‎Da. Și eu sunt o purcelușă.
‎O purcelușă sadea.
‎Se topesc cuburile de gheață.
‎Mă duc mă întind pe pat.
‎Bravo! Te-ai descurcat al naibii de bine.
‎Asta e!
‎- Să vedem ce avem aici. ‎- Doamne!
‎N-am mai făcut așa ceva.
‎Nu strică.
‎- Ca Alvaro Vitali și Bombolo. Mai știi? ‎- Cu Edwige Fenech.
‎Ca Sharon Stone, ‎când își încrucișează picioarele.
‎L-ai văzut?
‎Ți-a plăcut? Ești sincer doar de frică.
‎Dă-mi căciula înapoi.
‎Îmi sare inima din piept. ‎Îmi iau niște picături.
‎Nu. Ce picături?
‎Ține. Bea asta!
‎- E gratis. ‎- Nu, Jack, fac urât la băutură.
‎Acum ești normal?
‎Bea. Te-am văzut râzând ‎și excitat zece minute.
‎Haide, bea!
‎- Picchio. ‎- Spartaco.
‎Deci?
‎Nu a ieșit din clădirile astea.
‎- Dar Ferruccio are ceva. ‎- Ce anume?
‎L-a văzut un prieten. ‎Locuiește în spatele gazometrului.
‎Curăță pivnițe ‎și transportă chestii cu o dubă.
‎Lucra cu fratele lui, dar a plecat.
‎Du-mă la nemernicul ăsta.
‎Am fost deja. E baricadat tot. ‎Nici duba nu e acolo.
‎Vreau să aflu mai multe.
‎Dacă are iubită, un fiu, ‎o soție, dacă-i găsim fratele.
‎E adevărat că a furat de la Caino? ‎E un om mort.
‎Stai să-l prindem.
‎Caino o să-l îndese într-un aparat.
‎- Știi la ce mă gândesc? ‎- Gândirea dăunează sănătății.
‎Procedăm ca de obicei. ‎Avem lucrurile în mașină?
‎Să știi că-l respect pe ticălos.
‎E nevoie de curaj să furi de la Caino.
‎De fapt, știi ce? ‎Înainte să-l împușc, îi strâng mâna.
‎Îți amintesc că îl vrea viu Caino.
‎Atunci, luăm banii.
‎Cum adică? Să-i luăm noi?
‎Ce-i așa greu? Îi zici: „Tată, vreau ‎să dau greș la ceva ce-mi place.”
‎Cine te oprește?
‎Nimeni. Nici n-am curaj ‎să-i arăt desenele mele.
‎Nu trebuia să mă nasc.
‎Ai mei m-au făcut târziu. ‎Credeau că nu pot avea copii.
‎Nu vrei să studiezi.
‎Nu vrei să faci ce vrei.
‎Ai lampa asta și nu o folosești.
‎Dar nu vrei s-o repari.
‎Nu vrei să-l înfrunți pe tata. ‎Te-aș repara și pe tine.
‎Artist deprimat, vino să vezi!
‎Ești genial!
‎Cine naiba mai e?
‎Cine e?
‎De la Apă-Canal. E o scurgere în zonă.
‎- Salut! ‎- Salut!
‎Vrem să aruncăm o privire.
‎Verificăm toată clădirea.
‎Faceți ore suplimentare?
‎E o urgență.
‎Se poate?
‎Da.
‎Bucătăria e în regulă. Unde e baia?
‎Acolo.
‎Și fiul meu adoră benzile desenate.
‎Da?
‎Câți ani are?
‎Doisprezece.
‎Are și el o căciulă așa.
‎Ai văzut ceva neobișnuit?
‎În ultimele zile?
‎Neobișnuit cu apa?
‎Nu, totul e normal.
‎Și baia e în regulă.
‎Bine, atunci.
‎La revedere!
‎Scuze de deranj.
‎Nicio problemă.
‎Nu păreau experți în scurgeri.
‎Te caută din cauza banilor, nu?
‎Cu cât știi mai puțin, cu atât mai bine.
‎Nu mai stau mult.
‎Bravo!
‎Ți-a luat cinci minute. Să fii mândru.
‎- Renovez casa? ‎- O renovăm.
‎Haide!
‎Ce tare! Tu le-ai făcut?
‎Lasă-le.
‎- De ce? Sunt grozave. ‎- Lasă-le!
‎- Ești nebun? ‎- Lasă-le!
‎Acum!
‎Pune-le înapoi.
‎Vreau să dorm. ‎Să nu îndrăznești să faci gălăgie.
‎Nebun de legat.
‎Giulia.
‎Caino, am vești.
‎Caino. Am vești.
‎Când lucrez, ‎să nu îndrăznești să mă deranjezi.
‎Cere-ți scuze.
‎Cere-ți scuze!
‎Îmi pare rău.
‎Nu profita de recunoștința datorată ‎tatălui tău! Odihnească-se în pace.
‎Hai, vorbește!
‎E un nimeni. Curăță pivnițe.
‎Un ratat.
‎A furat de la Caino, nu e un ratat.
‎Nu se bucură de bani. ‎Va fi vânat. Unde se poate duce?
‎Tot va trebui să iasă ‎din gaura unde se ascunde.
‎Nu se va bucura niciodată de bani.
‎O să fie vânat.
‎Trebuie să iasă.
‎Cam asta spunea și bietul Mario.
‎Dă-mi 24 de ore și îl aduc aici.
‎Douăzeci și patru de ore.
‎Și sper că ai un plan.
‎Un marinat pierdut ‎nu are niciodată vânt din pupa.
‎Pleacă de-aici.
‎Ai avut dreptate cu Giulia.
‎Ce târfă!
‎Dacă nu era tata, m-ar fi concediat deja.
‎Nemernicul.
‎Tata a ajuns la închisoare pentru el.
‎L-au luat pe el în loc.
‎Spun doar că ne poate face mult rău.
‎Și ticălosul ăla de Buzzetti ‎chiar mă sperie.
‎Îi place să ucidă oameni.
‎Îl mănânc de viu.
‎Pe javra de Caino ‎vreau să-l văd la pământ.
‎Să-l văd târându-se.
‎Îl fac să-mi lingă pantofii.
‎Ce facem acum?
‎Nu-l prindem în 24 de ore. ‎Ți-ai tăiat craca.
‎Haide, Marzio. Ce naiba? ‎Ce piază rea ești!
‎La dracu'!
‎E o poveste de acțiune.
‎Un thriller metropolitan în Garbatella.
‎Pare un cartier liniștit.
‎Nici în vis nu pleci de acasă!
‎Sálgari și-a imaginat Malaezia ‎de la birou.
‎- Se pronunță altfel. ‎- În fine.
‎El.
‎Sunt uimitoare.
‎De ce mai faci facultate?
‎I-ai arătat astea fetei care-ți place?
‎- Care fată? ‎- Nu face pe prostul.
‎I-am văzut poza în baie, ‎lângă picăturile tale.
‎Nu vreau să știu de ce ai pus-o acolo.
‎Cum o cheamă?
‎Rebecca.
‎Și prietena care striga de sus?
‎E din Sevilia. ‎Se știu de la un schimb de experiență.
‎Spaniolele sunt uimitoare. ‎Curate, fără machiaj.
‎Naturale.
‎Ai vorbit vreodată cu Rebecca?
‎Nu.
‎Adică…
‎Am vorbit de câteva ori, ‎mi-a împrumutat DVD-urile.
‎Scrie o disertație ‎despre cinematografia italiană în '60-'70.
‎Acum înțeleg de ce ai afișele astea.
‎Vrei să te creadă șmecher. Bine.
‎Șmecher? Eu? Ai văzut cu cine era?
‎- Cum să… ‎- Gata.
‎Măcar o dată, și cea mai deșteaptă femeie ‎alege un măgar.
‎Eu am umblat numai cu deștepte.
‎Da, sigur.
‎A fost o glumă.
‎Nu e nicio problemă. ‎Dar nu vei ști dacă nu încerci.
‎Poate că n-ar refuza. ‎Doar ce s-a despărțit de ăla.
‎- E complicat. ‎- Nu, tu ești complicat.
‎Ascultă.
‎Unele femei caută bani, ‎altele vor fizic sau personalitate.
‎Nu ești tu prea bogat.
‎Nici personalitate n-ai.
‎Ca fizic…
‎- Da. ‎- Crezi că n-ai șanse. Dar ai.
‎Ai ceva ce le place fetelor ca Rebecca.
‎Crede-mă.
‎Ai suflet.
‎Suflet?
‎E ciudat să te aud vorbind de suflet.
‎- De ce, ai drepturile de autor? ‎- Nu.
‎Ori îl ai, ori nu.
‎Așa a spus și Nietzsche.
‎- Uite! ‎- Păi…
‎Te întrebi ce știu eu despre Nietzsche.
‎Păi…
‎Nu va fi ușor să scap de aici.
‎Gata? Anunță-mă când afli.
‎Anunță-mă imediat.
‎Ia uite! Rebecca s-a întors. ‎Du-te și vorbește cu ea.
‎Nici vorbă. O să mă fac de râs.
‎Îi spui că ieșeai. O ajuți cu bagajele ‎și o inviți la cină.
‎- Spune-i că gătești tu. ‎- Nu știu să gătesc.
‎Ce fel de bărbat ești tu?
‎- Vino cu mine! ‎- Pe-asta trebuie s-o faci singur.
‎- Ești pe cont propriu. ‎- Nu.
‎- Chiar ești trist. Hai!
‎Nu.
‎- Hola. ‎- Bună!
‎- Bună, Ludovico!
‎Să vă ajut.
‎- Mersi. ‎- Mersi mult.
‎- Plecai? ‎- Nu, tocmai veneam acasă.
‎Mișto căciula.
‎Mersi.
‎Ea e Amanda. Ți-am povestit despre ea.
‎Da, ați fost colege. Sunt Ludovico.
‎Scuze, trebuie să fug la baie.
‎- E drăguță. ‎- Da.
‎Dacă tot am dat de tine, ‎aș vrea să te rog ceva.
‎Mă tot țineam să te rog, ‎dar n-am vrut să te deranjez.
‎Să mă deranjezi? Niciodată.
‎Disertația. Cinematografia italiană ‎din '60. Dino Risi…
‎- E domeniul tău, nu? ‎- Da.
‎Vrei să mă ajuți?
‎- Te rog, nu mă refuza! ‎- Nu.
‎Da, nu e nicio problemă.
‎Deloc. Sunt un mare admirator ‎al lui Dino Risi.
‎Putem urmări câteva filme împreună, ‎să le analizăm.
‎Ar fi grozav.
‎O viață grea, Il vedovo, Parfum de femeie.
‎Vrei să vin eu la tine?
‎Să vii la mine…
‎Nino Manfredi a fost incredibil
‎în ‎Vedo nudo.
‎V-a luat mult să urcați treptele.
‎Sunt foarte grele.
‎Intru la duș.
‎Da. Te rog, intră.
‎Să le pun pe masă?
‎Da, mulțumesc mult.
‎- Ludovico? ‎- Da?
‎Te pricepi la instalații?
‎Sigur că da.
‎E robinetul ăla.
‎I-am spus administratorului de 300 de ori.
‎Ai putea… Ami, îi poți arăta?
‎Vino, Ludo.
‎Am pornit dușul și s-a blocat chestia aia.
‎Aia de acolo.
‎Problema e că s-a spart.
‎Îmi pare rău.
‎Nenorocit…
‎Cauți pe cineva?
‎- La o parte! ‎- Zi-mi.
‎Dă-te, idiotule!
‎Tu bați femei și eu sunt idiot?
‎Dacă te mai apropii de Rebecca, ești mort.
‎E cu un prieten. ‎E mai periculos decât mine.
‎Nu vrea să te mai vadă.
‎Dacă mai apari pe-aici, ‎fățuca asta a ta…
‎Dispare.
‎Ați înțeles?
‎Te-ai pișat pe tine. Ce erou!
‎Dispari! Puți.
‎- Du-te. ‎- Am plecat!
‎Haide!
‎Nu, ușor, frate. Ce ai pățit?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Avea o armă, altfel l-aș fi cotonogit.
‎Chiar avea o armă? Ascultă, arată așa?
‎Unde te duci?
‎Mersi oricum, Jack.
‎Ai făcut tot ce ai putut.
‎Da. Cred că s-a oprit acum.
‎Oricum, mâine chem ‎un instalator, unul bun.
‎Unul adevărat.
‎Am încercat. Îmi pare rău.
‎Pentru efortul depus,
‎aș vrea să gătesc faimoasa mea paella.
‎Da. Hai să luăm cina împreună!
‎Ați vrea mâine?
‎Ce zici?
‎Cred că da.
‎Italieni versus spanioli.
‎Facem paste amatriciana.
‎Dacă te pricepi la gătit ‎ca la instalații…
‎Nu mi s-a mai întâmplat așa ceva.
‎Te iubesc, Jack. Cine te-a trimis aici?
‎E sindromul Stockholm. ‎Te-ai îndrăgostit de răpitor.
‎E noroc chior.
‎Dar am căzut de prost.
‎Te-am chemat fiindcă nu izbuteam.
‎Spaniola te sorbea din priviri.
‎Nu mai avem băutură. Nici iarbă.
‎Nu, ar trebui să am eu ceva aici.
‎N-o folosesc des. Mă agită.
‎Dar deja sunt agitat, ‎poate că mă va ajuta.
‎De când fumezi?
‎De ceva timp. Nu fumez mult.
‎Singur, evident.
‎- Mereu singur. ‎- Poate data viitoare, cu Rebecca.
‎Am rezolvat.
‎Grozav. Poftim.
‎- Restul când ne luăm rămas-bun. ‎- Bine.
‎Pa!
‎Ia te uită!
‎Sunt de două ori cât tine.
‎Aș vrea să fiu ca tine.
‎Crezi că sunt mai bun decât tine?
‎Uită-te la tine.
‎Rămâi așa cum ești.
‎Nu vrei să fii ca altcineva.
‎Sunt hoț.
‎Mereu am fost.
‎Am strâns niște bani ‎și acum pot trăi din ultimul jaf.
‎Am și o slujbă oficială.
‎Fac curat în pivnițe, ‎ajut oameni să se mute.
‎Le dau și facturi.
‎Am lucrat cu fratele meu.
‎El m-a învățat tot.
‎Deși cu cât încerci să înțelegi ‎mai mult viața, cu atât…
‎Ai un frate?
‎Cu opt ani mai mare.
‎Paolo.
‎Furam împreună.
‎Cânta la saxofon într-o formație.
‎Se dă vina pe părinți dacă copiii ‎o iau pe căi greșite. O prostie.
‎Tata a murit ‎într-un accident într-o piață.
‎Mama a murit un an mai târziu.
‎Era menajeră.
‎Oameni buni, cinstiți.
‎Eu și Paolo suntem hoți.
‎De ce? Nu știu.
‎Aveam 18 ani când a plecat.
‎Mereu îmi spunea „Învață.
‎Citește cărți.”
‎Cumpăra zeci. Încă le am.
‎Și casca. N-o las din mână.
‎Sunt atașat de ea.
‎- Dar tot te-a lăsat singur. ‎- Nu.
‎Nu, el a vrut să plec. ‎Zicea: „E un punct de cotitură.”
‎N-am avut curaj.
‎Apoi s-a combinat cu o braziliancă. ‎Una cu fund frumos.
‎Eram puțin gelos.
‎Uite.
‎„Mar do Paraiso”.
‎Ia uite!
‎- Să-mi bag! ‎- E de acum trei ani.
‎Ești sigur că-l vei găsi acolo?
‎Îl voi găsi.
‎Paolo e uns cu toate alifiile.
‎Dacă nu era mizeria asta, ‎aș fi ajuns deja.
‎Dimineața pe plajă.
‎După-amiaza într-un hamac.
‎O carte bună.
‎Și noaptea, în club cu femeile.
‎Naziștii au ars cărți.
‎Se temeau de ele.
‎Se temeau și de femei.
‎Ofițerii ăia și-o trăgeau între ei.
‎Și ce?
‎- E adevărat. ‎- Dar ce treabă are?
‎L-am forțat pe tata ‎să mă lase să stau singur aici.
‎Voiam să-i arăt că pot.
‎Mă credeam un artist.
‎Am vrut să-mi aranjez apartamentul.
‎Am ajuns să mă închid în el.
‎Singur. Cum spui tu, mereu singur.
‎Dar m-aș simți singur ‎și într-un loc plin de oameni.
‎Mereu am fost așa, de când eram mic.
‎Mă simt bine doar în lumea desenelor.
‎Lumea pe care o desenez, știi?
‎Poate că mi-e frică să aflu cine sunt, ‎să mă descopăr pe mine.
‎Să mă văd.
‎Să-i dezamăgesc pe ai mei.
‎Nu te ascunde după ai tăi. ‎Ai trecut de vârsta aia.
‎Nu trebuie să te simți singur.
‎Toată omenirea e singură.
‎Nu e ușor pentru nimeni.
‎Cuiul ăsta e demențial.
‎Filozofăm.
‎Știi ce cred eu?
‎Nu știu.
‎Faci să pară ușor.
‎Răspunsul tău la toate e „nu știu”.
‎Știu că nu știu.
‎Nu știu.
‎Înțelepciune străveche.
‎Cine a zis asta?
‎Socrate?
‎Deci…
‎Tipul care l-a bătut pe înțepatul ăla ‎are o armă.
‎Și e în scara A.
‎Am terminat de căutat.
‎N-ai mai verificat scara A?
‎Caino, nu era nimeni acolo.
‎N-ai căutat cum trebuie.
‎Am căutat bine.
‎L-ai fi găsit tu dacă căutai, nu Picchio.
‎Și-mi zici că ai terminat căutarea?
‎Apropo, accentul tău ‎începe să mă enerveze.
‎Ți-am dat o a doua șansă
‎și ai irosit-o.
‎Tichie de mărgăritar.
‎Așadar, poți să-l tragi pe sfoară pe Caino ‎fără repercusiuni.
‎Așa vor crede oamenii.
‎Încă 24 de ore și Spartaco îl va găsi.
‎Mi-am plătit datoria față de tatăl tău.
‎Nu mai lucrezi cu mine.
‎Fii recunoscător că destinul ți-a oferit ‎un amic care poate plăti pentru tine.
‎Crezi în destin, Marzio?
‎Marzio!
‎Uită-te la mine! Marzio.
‎Uită-te la mine!
‎Marzio.
‎Te omor.
‎Tatăl tău mi-a salvat viața.
‎În schimb, eu te-am cruțat pe tine.
‎Acum pleacă de-aici.
‎Și din ziua de azi, ‎să nu-mi mai calci pragul.
‎Trebuia să-l omorâm.
‎Toate la timpul lor.
‎Acum du-te și caută-l pe tipul ăla. ‎Vreau numărul apartamentului.
‎Când îl găsești, du-mă la el.
‎Vreau să mă ocup eu de el. Merită.
‎Ți-e frică?
‎Ce naiba?
‎Glumeam.
‎- Ce naiba? ‎- Glumeam!
‎Tâmpitule.
‎Ridică-te!
‎Nu tragi cu ochii închiși.
‎Îți tremură mâna, ratezi ‎și nu mai ai timp să tragi iar.
‎Trintignant.
‎Gata, nu e pentru tine!
‎- Cât am dormit? ‎- Mult. E ora 14:00.
‎Ai ceva pentru migrene?
‎Da.
‎Sunt tot aici.
‎Ai făcut curat.
‎M-am trezit devreme. Nu ca tine.
‎Ia.
‎Încă un pas înainte. Bravo!
‎Să te fi văzut tatăl tău.
‎Bietul om. ‎Mă simt vinovat că-mi lasă bani.
‎Ți-am promis 5.000, îi ai.
‎Mulțumesc.
‎În cât timp termini revista?
‎- Cum adică? ‎- În cât timp?
‎Cât durează s-o desenezi, ‎s-o tipărești, s-o publici?
‎Nu știu. Patru luni. Cel mult șase luni.
‎Să zicem un an. ‎Ia-ți liber, te finanțez eu.
‎Un an sabatic?
‎Douăsprezece luni. ‎Tu stai aici și desenezi.
‎Banii nu sunt o problemă. ‎E o avere în rucsacul ăla.
‎Dacă nu ajungi la un punct de cotitură, ‎reiei facultatea.
‎- Oricum ești în urmă. ‎- E adevărat.
‎Ți-am spus deja.
‎E mai bine să dai greș ‎la ceva ce-ți place.
‎Mulțumesc pentru încredere.
‎Vrei să te mai gândești?
‎Îmi retrag oferta.
‎Cine ți-ar mai face ‎o asemenea ofertă?
‎Știi ce?
‎O să încerc.
‎O să încerc. Mă concentrez. O fac eu.
‎O să trimit revista oamenilor,
‎poate chiar o public.
‎Și ți-o dedic ție.
‎Dedică-i-o Rebeccăi.
‎Mie vreau să-mi trimiți ‎50% din profit când sunt acolo.
‎Rebecca?
‎Nu, sunt Jack.
‎Paella versus amatriciana?
‎Bine. Pe curând.
‎Să câștige cel mai bun. Pa!
‎Uite! În caz că te sună Rebecca.
‎Dar nu chema poliția!
‎De când nu m-a mai sunat o fată!
‎- Ce ne trebuie? ‎- Paste, guanciale, pecorino, roșii.
‎Ia.
‎Ce naiba? Ia tot ce-ți trebuie.
‎Poftim.
‎Să merg afară?
‎Fă pe șmecherul ‎când treci de ăia pe mopeduri.
‎- Pe șmecherul? ‎- Nu.
‎De fapt, nu. Fă pe Ludovico.
‎Adăugăm asta la final.
‎- Gustă sosul și vezi cum e. ‎- Gustă-l tu.
‎Ai grijă, e fierbinte.
‎Ce bun e!
‎O să sară pe bucătar.
‎Spune-le că eu am gătit. ‎Ami sare oricum pe tine.
‎Ai vrea tu.
‎Cine o fi?
‎Cred că e Rebecca.
‎- Bună seara! ‎- Bună!
‎De la gaze. S-a raportat o scurgere.
‎Intră.
‎Au venit deja de la Apă-Canal.
‎S-a întâmplat ceva în cartier?
‎Nu. Nu-ți face griji.
‎- Contorul? ‎- Acolo, sub chiuvetă.
‎E totul în regulă?
‎Deocamdată, da.
‎Da, desenez.
‎Baia?
‎Aici, pe dreapta.
‎O să aprind lumina.
‎Boiler electric.
‎Și dormitorul?
‎Nu avem gaze în dormitor.
‎Desigur.
‎Nu e nimic.
‎Nu.
‎Da.
‎Nu e nimic.
‎Nu.
‎Făceam amatriciana.
‎Rețeta bunicii.
‎Te conduc.
‎Parmezan?
‎Pecorino, desigur.
‎- Pecorino? ‎- Parmezanul ar fi crunt.
‎- Ar fi crunt, desigur. ‎- Nu-i așa?
‎Da, l-am găsit.
‎Scara A. Apartamentul 14.
‎Nu, acum. Nu-mi pasă dacă mănânci.
‎Vino încoace acum!
‎Ce se întâmplă? Ce faci?
‎Știi cine era?
‎- Cine, tipul de la gaze? ‎- Da.
‎E un criminal nebun. Mă căuta.
‎S-a terminat. Trebuie să plec.
‎Nu-ți face griji. Vino să vezi.
‎Mă voi ascunde acolo.
‎Am făcut o înțelegere cu un muncitor.
‎Nu te poți ascunde în camion. E periculos.
‎Ajung la aeroport într-o oră.
‎Să nu te găsească aici. Pleacă undeva!
‎Uite.
‎Banii pentru anul liber. Îi las aici.
‎Ținem legătura. Îți iau un bilet.
‎O să-l cunoști pe fratele meu. ‎Adu revista.
‎- Uite, ia asta. ‎- Imediat.
‎- Haide! ‎- Da.
‎Ludovico.
‎Du-te dracului!
‎Te-ai folosit de mine și acum pleci așa?
‎Eu ce fac?
‎Ce face toată lumea.
‎Ți-am spus, toți sunt singuri.
‎Mai bine decât cu cineva ca tine.
‎Așa procedează familia ta.
‎Du-te dracu'!
‎Nu ești fratele meu.
‎Deschide, idiotule! Grăbește-te!
‎Deschide.
‎- Ce faci? ‎- Plec după cină.
‎Mulțumesc, Jack.
‎Nu ratez seara cu Ami.
‎Mulțumesc.
‎- Mulțumesc! ‎- Ajunge.
‎Du-te și adu sosul.
‎Îl cheamă Paolo. ‎A fugit în Brazilia acum zece ani.
‎E fratele celui pe care-l cauți.
‎Avantajele de a avea ‎un prieten în poliție.
‎Bravo, Ferruccio!
‎Te cheamă Ferruccio, nu?
‎Prietenul la nevoie se cunoaște.
‎Dacă prietenul ăla e polițist, ‎cu atât mai bine.
‎Mulțumesc.
‎La revedere, dle Caino.
‎E adevărat, nu-i așa?
‎Toate familiile fericite sunt la fel.
‎Dar fiecare familie nefericită ‎e nefericită în felul ei.
‎O iau eu.
‎Tu aduci pastele.
‎Să sperăm că au vin.
‎- Ce faci? ‎- Stai.
‎În caz că o aduc pe Rebecca aici. ‎Lumini roșii.
‎Te-am învățat totul.
‎Se vede chelia?
‎Arăți bine.
‎Dacă te mai uiți mult, n-o să-ți placă.
‎Oricum ai căciulă.
‎Știi ce?
‎Stă mai bine aici.
‎Ți-am pus ceva în geantă.
‎- Super. ‎- O surpriză.
‎- Hei! ‎- Bună!
‎Pentru mai târziu.
‎- O viață dificilă. ‎- ‎Foarte dificilă.
‎Intrați.
‎Spune-mi că ai vin. ‎Tocmai am observat că l-am terminat.
‎Pot să cumpăr, dacă nu aveți.
‎Nu. Nu-ți face griji. Serios. ‎Avem destul.
‎- Bine. ‎- Geaca mea?
‎O poți atârna aici.
‎- Mersi. ‎- Pe stânga.
‎Pot să te ajut?
‎Da, poți deschide sticla.
‎- Așa? ‎- Așa cred.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Ce faci?
‎Ce rochie frumoasă! Arăți grozav.
‎Vrei să guști paella?
‎- Tu ai făcut-o? ‎- Da.
‎Da.
‎- Dino… ‎- Cum e?
‎- Vai! ‎- El l-a regizat.
‎E foarte bună.
‎Foarte bună.
‎- De ce nu? ‎- Nu-mi place.
‎Ce, pecorino?
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎Noroc!
‎Cinematografia…
‎- I-ai spus despre disertație? ‎- Nu.
‎Unu, doi, trei.
‎Așa, frate.
‎E foarte dulce.
‎Ce?
‎- Totul. ‎- Totul?
‎Pentru sănătate!
‎- Da. ‎- Noroc!
‎Paella… Las-o baltă.
‎- O s-o mănânce. ‎- Haide…
‎Ți-a plăcut?
‎Ce drăguț din partea ei!
‎Păi…
‎Nasol pentru tine. În Sevilla sunt ‎cele mai frumoase fete din Spania.
‎Ar trebui să vii cu mine.
‎Dar nu trebuie să merg la Sevilla.
‎- Nu? ‎- Nu.
‎De ce?
‎Pentru că cea mai frumoasă fată ‎dintre toate e chiar aici.
‎Nu înțeleg.
‎- Nu? ‎- Nu.
‎Ba înțelegi.
‎Ar trebui să trimit ‎benzile desenate unui editor,
‎iar el să-l publice.
‎- Fantastic! ‎- Da, ar fi super!
‎Dacă reușesc,
‎îți fac dedicație pe prima pagină.
‎Adică pe pagina cu dedicațiile.
‎Ar putea fi prima sau ultima.
‎- Mama, tata, Rebecca. ‎- Mersi.
‎Cu plăcere.
‎Pot să te întreb ceva?
‎Sigur.
‎Ce-i cu barba asta?
‎Crede că pare mai viril. ‎O personalitate fragilă și nesigură…
‎Jack are dreptate.
‎Cred că bărbații cu fața fină sunt… ‎Cum se spune?
‎- Foarte… ‎- Masculini?
‎- Da. ‎- Mi-ai luat vorba din gură.
‎Ce idiot!
‎Aveți iarbă?
‎Nu știu dacă mai avem.
‎Ar fi în baie. Mergi să vezi.
‎Să mergem. Vin cu tine.
‎Nu stau mult.
‎Vrei să vezi ceva ce n-am arătat nimănui?
‎Sigur.
‎O am acasă, dacă…
‎Sigur, du-te și ia-o.
‎Și adu și iarbă.
‎Pe ăștia doi îi așteptăm mult și bine.
‎- Mă duc. ‎- Stai.
‎Grăbește-te!
‎Așa că vrei să mă duci ‎pe o insulă din Brazilia,
‎unde e fratele tău, Paolo.
‎Are mulți bani.
‎Dar… Tot nu înțeleg.
‎Tu cu ce te ocupi?
‎E cam greu de explicat.
‎Mă ocup de apartamente,
‎de localuri, bănci.
‎Bine, dar ce faci?
‎Ești zidar,
‎inginer? Nu știu.
‎- Arhitect? ‎- Sunt hoț.
‎De asta ai asta.
‎Înseamnă că ești om de serviciu.
‎Într-un fel, da.
‎Ludovico mai e jos?
‎Da. Era cam varză.
‎Cred că s-a rătăcit pe scări.
‎- Du-te și adu-l! ‎- Mă duc.
‎Dacă nu mă pierd și eu.
‎Vinul a fost cam tare.
‎Ludovico?
‎Ce paranoia nouă te-a mai apucat?
‎Ce, te ascunzi?
‎- Ce? ‎- Îți cauți amicul?
‎Du-te și stai acolo.
‎Bravo! Târăște-te.
‎Lasă-l în pace. ‎N-are de-a face cu asta.
‎Voiai să mergi în Brazilia ‎să identifici trupul fratelui tău drogat.
‎A fost ucis și aruncat în mare.
‎Nu îndrăzni să-l pomenești!
‎Doi orfani nenorociți.
‎V-ați găsit sfârșitul în mod tragic.
‎De fapt, hai trei.
‎- El n-are treabă. Răzbună-te pe mine! ‎- Ce generos ești!
‎Dar mi-a văzut fața.
‎Ghinionul lui.
‎Visele mor în zori.
‎Stai pe loc!
‎Lasă brațul jos.
‎Încetișor.
‎Aruncă arma!
‎La podea, ticălosule!
‎Buzzetti avea dreptate.
‎Trebuia să te omor pe tine, nu pe Marzio.
‎Asta e pentru Mario.
‎Și asta e pentru Marzietto.
‎I-am promis.
‎Când psihopatul ăla ‎i-a tăiat gâtul ca unui porc.
‎Mâine e rândul lui.
‎Nu crezi în destin, nu?
‎Ei bine, eu sunt destinul tău.
‎O să te fac bucăți!
‎Păcat că ai doar doi genunchi.
‎Pot să-i refac.
‎Dar tu alt creier nu ai.
‎Javra aia voia să mă împuște în față.
‎Taie-i bilele și bagă-i-le în gură.
‎O să fie găsit așa. ‎Oricine fură de la Caino…
‎Lu.
‎Mă doare.
‎Vine ambulanța. Vine.
‎Mă doare.
‎Vine ambulanța.
‎Mă doare.
‎Nu!
‎Ești bine?
‎O să chem ambula…
‎Ajutor!
‎E vina mea.
‎La naiba!
‎Nu.
‎La naiba!
‎Rezistă, te rog!
‎Revino-ți!
‎De ce naiba vorbești mereu ‎despre politică?
‎Suntem o țară de hoți.
‎Evaziune fiscală ‎de sute de miliarde de euro. Mai zi ceva.
‎Dar trebuie să facă ceva.
‎„Italienii pe primul loc.” La ce?
‎La furăciuni!
‎Mă fac să râd.
‎Da, înțeleg.
‎Dar mai scutește-mă.
‎Cine naiba e ăsta? Alo!
‎E beat criță.
‎Aș zice că a făcut supradoză.
‎E plin de sânge. Uite.
‎Cred că e mort.
‎Și ce are aici?
‎- Geanta e plină de bani. ‎- Sunt bani adevărați?
‎Fir-ar, sunt bani adevărați!
‎Ce-i asta? Arunc-o!
‎Ia banii.
‎Dă-i drumul! Dă drumul la geantă!
‎Fugi!
‎PENTRU FRATELE MEU, JACK, ‎CARE MI-A REDAT VIAȚA