Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- קייטי היקרה, -‬
‫אבא! בבקשה!‬
‫- נגרות -‬
‫- באהבה, רות -‬
‫וינס קרוס. אני פה כדי לטפל‬ ‫בשחרור של רות סלייטר.‬
‫עשרים. ארבעים.‬
‫תוכנית השחרור. תקראי אותה.‬ ‫ככה לא תגיעי לפה שוב.‬
‫עשרת הדיברות.‬ ‫בלי סמים, אלכוהול, ברים, מועדונים.‬
‫בלי נשק חם או כל כלי נשק אחר.‬
‫אסור לך להתרועע עם אנשים בעלי עבר פלילי.‬
‫שום עבריינים מורשעים.‬
‫וינס קרוס, פתחו את הדלת.‬
‫יש שאלות בינתיים?‬ ‫-לא.‬
‫היי, קתרין, זאת אני.‬
‫את יכולה בבקשה להתקשר לאימא כדי שתרד ממני?‬
‫אמרתי לה שאת שקועה בחזרות,‬ ‫אבל אני לא יכולה להמשיך…‬
‫האם השחרור שלך משנה‬ ‫את תנאי צו איסור יצירת קשר? כן או לא?‬
‫לא.‬ ‫-האם את יכולה ליצור קשר עם משפחת הקורבן?‬
‫כן או לא?‬ ‫-לא.‬
‫אחרי שבועיים של מחשבות,‬ ‫אנשים לפעמים רוצים לכפר על מעשיהם.‬
‫אין לי מה להגיד.‬
‫- רות סלייטר נידונה למאסר‬ ‫על רצח שריף מסנוהומיש -‬
‫הגורם העיקרי להצלחה הוא עבודה.‬
‫יש לך או שאת מחפשת.‬ ‫-יש לי עבודה. נגרות.‬
‫אם זה לא יסתדר,‬ ‫יש לי חבר בתחום אריזת מאכלי ים.‬
‫האיש שלי, סטן.‬ ‫הוא שוכר אנשים שלי לתקופת ניסיון.‬
‫אני מסודרת.‬
‫קחי את הכרטיס.‬
‫את כנראה חושבת‬ ‫שאת סגורה על כל עניין החופש הזה.‬
‫זעזוע המוח נגרם מכרית האוויר.‬
‫אבל אני בסדר. ואף אחד לא נפגע קשה.‬ ‫-חוץ ממך.‬
‫את לוקחת את התרופות?‬
‫כן, אבא. אלוהים.‬ ‫-היי.‬
‫קתרין.‬ ‫-סליחה, אימא.‬
‫את לא צריכה להתנצל.‬
‫לא התכוונתי להבהיל אותך.‬ ‫-אל תדאגי.‬
‫אז מה אנחנו יודעים?‬
‫יש לה צלע שבורה, כתף פרוקה וזעזוע מוח.‬
‫כשתשתחררי מבית החולים,‬ ‫את צריכה לבוא לגור איתנו לזמן מה.‬
‫לא, אבא. אני בסדר.‬ ‫-זה רעיון טוב.‬
‫הרסיטל שלי יתקיים בקרוב.‬
‫נחצה את הגשר הזה כשנגיע אליו.‬
‫תוכלי להתאמן בבית.‬
‫ברוכה הבאה לביתך החדש.‬
‫את ואני ניפגש פה בכל יום שלישי‬ ‫ב-11:00 ללא יוצא מן הכלל.‬
‫תודה על הטרמפ.‬
‫מכרת את חפציי. הלכתי עד מרכז העיר!‬ ‫-עבדתי איתך במשך חודשים.‬
‫את שקרנית.‬ ‫-את צריכה לשלם שכ"ד.‬
‫את חושבת שאת טובה ממני?‬ ‫-רות סלייטר?‬
‫בואי איתי.‬ ‫-לכי להזדיין!‬
‫מפת אוטובוסים. הם תמיד מאחרים.‬
‫כללי הבית פשוטים.‬
‫בלי מכות, גנבות, הריסת רכוש.‬
‫קדימה, קומי.‬
‫מקלחת. עשר דקות.‬
‫לכל השאר תשתמשי בשכל הישר שלך.‬
‫אולי תדפקי בדלת?‬ ‫-ואל, את יודעת מה הכללים.‬
‫גבירותיי. השותפה החדשה שלכן, רות.‬
‫תכירו ביניכן.‬
‫אתן לך להתמקם.‬
‫היי, שמוק.‬
‫אנחנו פשוט נעלים עין?‬
‫עשרים שנים על החיים של אבא‬ ‫והכלבה הזאת משתחררת מוקדם על התנהגות טובה?‬
‫מה זה?‬
‫נראה לך שאבא היה רוצה בזה?‬ ‫-מאיפה לי לדעת מה היה רוצה, קית?‬
‫מה הבעיה?‬
‫סטרס?‬
‫הרופא שוב התחיל לי טיפול.‬
‫זה יעבור.‬
‫היי.‬
‫לא נוכל לעשות כלום בעניין.‬
‫חשבתי שאתה ואני, שני מחבטי בייסבול.‬
‫כן, זה יפתור את כל הבעיות שלנו, ומה אז?‬
‫בחייך, בנאדם.‬
‫נסעתי לפורדי.‬
‫וצפיתי בכלבה הזאת פוסעת החוצה.‬
‫היי, אתה צריך להניח לזה.‬
‫אתה לא איתי בעניין הזה?‬
‫לא, אני לא איתך. יש לי משפחה, ילד.‬
‫היא גרה בצ'יינטאון.‬
‫היי.‬
‫מה עם אבא?‬ ‫-תקשיב.‬
‫אתה צריך להניח לזה.‬
‫היי.‬
‫אני לא יודעת אם אני פשוט מצוברחת,‬ ‫אבל העבודות האלה גרועות מתמיד.‬
‫"בעל זבוב"?‬
‫התלמיד הזה כותב‬ ‫שהפכו את חזרזיר ל"שכיר לעזאזל".‬
‫אמרו שהיא סטתה מהנתיב לפני שעברה באדום.‬
‫דעתה הוסחה.‬
‫זה…‬
‫צירוף מקרים?‬
‫המכתב בנוגע לשחרור?‬ ‫אין סיכוי שקתרין ראתה אותו.‬
‫זה פשוט…‬
‫באותו היום.‬
‫מה אם היא תנסה למצוא את קתרין?‬ ‫-אסור לה.‬
‫וזאת הייתה תאונה.‬
‫אין לזה שום קשר לרות סלייטר.‬
‫- אין אנשי קשר -‬
‫סלייטר. טלפון.‬
‫הלו.‬
‫הלו?‬
‫רוצחת שוטרים.‬
‫אל תיגעי בדברים שלי.‬
‫חתיכת חרא שכמוך.‬
‫עופי מפה.‬
‫קית?‬
‫אני לא יודעת אם אנחנו באים.‬ ‫אצטרך להזמין את השמרטפית.‬
‫מה בכלל קונים למישהו לכבוד הפרישה?‬
‫חכה או משהו?‬
‫רק רגע. סטיב.‬
‫אבא הולך לעבודה.‬
‫פשוט כל כך…‬
‫מטופש, נכון? כאילו…‬
‫כמה פעמים אגיד לך שזה כבר לא הנכס שלך?‬
‫זה הבית שלי.‬
‫לא, זה הבית של הבנק עכשיו.‬
‫אם תתקרב לדלת, אני נשבעת באלוהים…‬
‫מה תעשי?‬
‫טוב, אני צריך שתירגעו קצת.‬
‫מה תעשי, רות?‬ ‫-קייטי בפנים?‬
‫מה תעשי?‬
‫רות!‬
‫של מי היה הרעיון הזה?‬
‫תספרו לי את האמת או שאגלה בעצמי. תבחרו.‬
‫הרמפה?‬
‫טוב. אתם יודעים מה העצה שלי.‬
‫בלי ייעוץ חיצוני.‬ ‫-הבנתי.‬
‫אני עשיתי את זה.‬
‫איך עשית את זה, ריאן?‬ ‫-פשוט עשיתי את זה.‬
‫גררתי את הלוח ושמתי אותו על לבנים.‬ ‫-גב' אינגרם?‬
‫שניכם מרותקים.‬ ‫-מה?‬
‫זה לא הוגן.‬ ‫-אמרתי שזה אני.‬
‫לוחות העץ שוקלים כל אחד 30 ק"ג.‬ ‫זאת משימה לשניים.‬
‫גב' אינגרם, את יכולה להביט בזה?‬
‫מפחיד.‬
‫אנשים שמים נעלי תינוקות בקירות‬ ‫כדי להתגונן מפני רוחות רעות.‬
‫תשאיר אותן שם. לא סתם הן שם.‬
‫אוהבת אתכם.‬
‫ביי, מותק.‬ ‫-ביי, מותק.‬
‫מי קפץ באוויר?‬
‫הם צחקו כשיצאת מהחדר.‬
‫לא, ברצינות, אנחנו נפסיד את העסקה‬ ‫אם לא תתאפס על עצמך.‬
‫צחקו עליך כשיצאת.‬
‫לא יודע מה להגיד לך.‬
‫כתוב שאני מתחילה היום, משמרת שנייה.‬
‫לא.‬ ‫-יש לי תעודת נגרות. עבדתי ברתכות במשך שנה.‬
‫אני לא צריך שובכים ותמרורים. בסדר?‬
‫מישהו ביקר אותך או התקשר אליך‬ ‫ואמר לא לשכור אותי?‬
‫בסדר.‬
‫אחרי שעתיים, הפסקה.‬ ‫אחרי חמש שעות, ארוחת צהריים.‬
‫אחרי עוד שעתיים, תקבלי עוד הפסקה.‬
‫אם את צריכה לעזוב את הפס‬ ‫כדי להשתין או משהו, אין בעיה.‬
‫אבל את חייבת להגיד למישהו‬ ‫לאן את הולכת וכמה זמן ייקח לך.‬
‫פה, באזור האריזה, שימי לב טוב-טוב, בסדר?‬
‫הכול פה חד. הכול כבד.‬
‫הכול יכול לפצוע אותך. תיזהרי.‬
‫החבר'ה האלה יעזרו לך.‬ ‫ברוכה הבאה למשמרת הלילה.‬
‫היי.‬
‫את מדברת אנגלית?‬ ‫-כן.‬
‫זאת מגדה. אני בלייק.‬
‫תעשי מה שאנחנו עושים.‬
‫היי. את צריכה טרמפ לאנשהו?‬
‫בטוחה?‬
‫את נראית קפואה!‬
‫נתראה מחר.‬
‫היי. עברו עשר הדקות שלך.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫תזדרזי!‬
‫בפעם הבאה אגרור את התחת שלך החוצה!‬
‫- קייטי סלייטר -‬
‫- רשומות אימוץ סנוהומיש קתרין סלייטר -‬
‫- רישום אימוצים -‬
‫- קייטי סלייטר רות סלייטר סנוהומיש -‬
‫- נמכר בית הרצח‬ ‫סנוהומיש, וושינגטון -‬
‫ג'ון.‬
‫יש אישה במדשאה הקדמית.‬
‫אתה יודע מי היא?‬
‫אני לא עוזבת, מק.‬ ‫-אני מבין אותך.‬
‫אבא שלך לא היה רוצה שתסתבכי עוד יותר.‬
‫זיבולים, מק.‬
‫אני רק רוצה שתחשבי על אחותך הקטנה.‬
‫מק, יש לי רובה בבית,‬
‫ואני נשבעת באלוהים,‬ ‫אם הם ייכנסו לבית אני אשתמש בו.‬
‫תעזרי לי לעזור לך.‬ ‫-לך…‬
‫תוכלו לבוא לגור איתנו.‬ ‫הבנים יישנו במרתף. את וקייטי בחדר השינה.‬
‫לא נעזוב. די.‬ ‫-בת' תשמח לארח אתכן.‬
‫אתה יודע שבשנייה שאצא מכאן‬ ‫הם ייקחו אותה ממני.‬
‫אנחנו לא עוזבות!‬
‫רדו מהמרפסת שלי. אני לא עוזבת…‬
‫שלום.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫רק הסתכלתי בכל מה שעשיתם.‬
‫זה ממש יפה.‬
‫את אחת מהשכנים שלנו?‬
‫רק… עבדתי קצת על הבית.‬
‫מזמן.‬
‫עברנו לפה לפני כמה חודשים.‬ ‫-כן?‬
‫השיפוץ?‬ ‫-לא. לפני זה.‬
‫כן, עשיתי רק גימורים.‬
‫כמה ארונות קיר וארון אחסון, כאלה.‬
‫ארון האחסון בכניסה?‬
‫שנינו מתים עליו.‬
‫זה מה ששכנע את אשתי לקנות את הבית.‬
‫למעשה היא בדיוק צבעה אותו‬ ‫כדי שיתאים לעיצוב הפנים החדש.‬
‫הוא בטח נראה מעולה.‬
‫את יכולה להיכנס ולראות, אם בא לך.‬
‫לא. אני לא רוצה להפריע.‬
‫את לא מפריעה. אנחנו לא עושים כלום.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-אני בטוח.‬
‫בואי. אני ג'ון אינגרם, דרך אגב.‬
‫רות.‬ ‫-היי, רות. בואי.‬
‫הינה הוא.‬
‫מותק, זאת רות.‬
‫רות, ליז.‬
‫היא עשתה עבודות בבית.‬ ‫למעשה, היא בנתה את ארון האחסון.‬
‫וזה טוב,‬
‫כי אחרת הייתי צריך לקנות רהיט מפונפן.‬
‫ולהפסיק קצת עם הסיוע המשפטי בחינם.‬
‫את מכירה את משפחת בלבאן?‬
‫לפניהם, כשזו הייתה חווה.‬
‫כן, כי מצאנו נעלי תינוקות בקיר.‬
‫כן, לא הכרתי אותם.‬
‫את גרה בסביבה?‬
‫אחותי ואני גרנו פעם.‬
‫ואיפה את גרה עכשיו?‬
‫בסיאטל.‬
‫רות!‬
‫אימא. הלפטופ שלי למטה?‬
‫של מי התפקיד הזה?‬ ‫-בדוק בחדר הטלוויזיה.‬
‫לא שמתי לב שכל כך מאוחר. אני צריכה ללכת,‬
‫אבל תודה רבה‬ ‫שנתתם לי לראות את הבית היפה שלכם.‬
‫היי, המכונית שלך חונה רחוק?‬
‫אני אתפוס אוטובוס. אם ארוץ אני אסתדר.‬ ‫-רות, עצרי. פשוט…‬
‫חכי רגע.‬
‫מתחיל להחשיך. אני אקפיץ אותך.‬
‫ואת לא זוכרת אצל מי עבדת?‬
‫אני לא זוכרת.‬
‫באמת?‬ ‫-עבר המון זמן מאז.‬
‫אתה עורך דין?‬
‫כן. איך את יודעת?‬
‫סיוע משפטי בחינם?‬ ‫-כן.‬
‫באיזה תחום אתה עוסק?‬
‫תאגידים.‬
‫אני עובד קצת עם קרנות.‬
‫למעשה אני מחפשת מישהו שמתמחה בדיני משפחה,‬
‫ואני לא יודעת אם אתה מכיר…‬
‫מה את זוממת?‬
‫תקשיבי, שיקרת מהרגע שאמרת שלום.‬
‫כשאנשים רוצים עו"ד, הם פשוט מתקשרים.‬
‫משהו לא תקין.‬
‫רות.‬
‫מה הקטע שלך?‬
‫גרתי בבית הזה עם אחותי הקטנה‬
‫כשהוריי מתו.‬
‫נכנסנו למערכת האומנה. היא אומצה,‬ ‫וזה פשוט המקום האחרון שהיינו בו יחד.‬
‫כתבתי לה במשך שנים ו… אתה יודע, אני לא…‬
‫לא שמעתי ממנה.‬ ‫אני אפילו לא יודעת אם היא בחיים.‬
‫אבל לא רציתי להעיק על המשפחה שלך.‬
‫תראי, מערכת האומנה…‬
‫המערכת יכולה להיות קשה.‬
‫ראיתי את זה בעבר.‬
‫אבל הפכתם אותו לבית ממש יפה.‬
‫תודה.‬ ‫-יפהפה.‬
‫תודה על הטרמפ.‬
‫רות. תקשיבי.‬
‫מה שאת מנסה לעשות זה בעייתי.‬ ‫אני אבדוק אם אוכל לעזור לך.‬
‫קחי.‬
‫תתקשרי למשרד שלי.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫תודה רבה. תודה.‬
‫תתקשרי אם תחשבי על עוד משהו.‬
‫אולי אקפוץ ל"טריידר ג'ו". רוצה משהו?‬
‫אימא, המקרר מפוצץ.‬ ‫-אני צריך ללכת רק לשעה.‬
‫תשלחי הודעה אם תצטרכי משהו.‬ ‫-אין צורך, אבל תודה.‬
‫זה כאילו הם מנטרלים פצצה.‬
‫הם יירגעו, תני להם קצת זמן.‬ ‫-תודה.‬
‫שמעתי שהיית ערה כל הלילה שוב אמש.‬
‫את חייבת לקחת את התרופות שוב.‬
‫אני לא יכולה לנגן איתן.‬
‫אבל תודה שלא סיפרת להם.‬ ‫-ברור.‬
‫אף אחד פה לא מרגיש בהבדל.‬ ‫-כן, כי אין לכם שמיעה מוזיקלית.‬
‫אבל את צריכה לישון.‬
‫את שוב סובלת מאותם סיוטים?‬
‫לפעמים.‬
‫אלה רק הבזקים אקראיים, אז…‬
‫כמו תמיד.‬
‫מה עוד את זוכרת?‬
‫הייתה מוזיקה.‬
‫ואישה לידי, אבל אני לא רואה מי היא.‬
‫אני לא יודעת מי היא הייתה בשבילי.‬
‫אולי זו מישהי מבית אומנה.‬
‫כן.‬
‫אפשר לבדוק את זה.‬
‫לראות אם יש מישהו…‬ ‫-לא אעשה את זה.‬
‫למה?‬
‫כי אתם המשפחה שלי.‬
‫כן, אבל את לא סקרנית?‬ ‫את לא רוצה לדעת על העבר שלך?‬
‫לא, אם, אני לא צריכה הוכחה‬ ‫שאני יותר דפוקה ממך.‬
‫אל תתעצבני.‬
‫סליחה.‬
‫שלום.‬ ‫-תעלי.‬
‫היי. אפשר לעזור?‬
‫כן, עברתי ליד ושמעתי אתכם.‬
‫נכנסתי לראות אם אתם צריכים‬ ‫עוד זוג ידיים או משהו.‬
‫סליחה, אנחנו מלכ"ר,‬
‫אז אנחנו לא מחפשים עזרה כרגע.‬
‫בסדר.‬
‫מה זה יהיה?‬ ‫-בית תמחוי.‬
‫מרכז קהילתי. הוא מבוסס על תרומות.‬
‫לכן הייתי צריך לפטר את רוב הבחורים.‬
‫אולי דווקא טוב שפיטרת אותם.‬
‫כי הם היו צריכים לסמן בחוט גיר‬
‫לפני שבנו את המסגרות בהתלהבות.‬
‫צריך לוודא שהכול מיושר לגמרי,‬ ‫אחרת הדלת תהיה עקומה.‬
‫יש לך המלצות?‬
‫תן לי שעה.‬
‫הוא משלם לי שכר מינימום. כמעט שכר מינימום,‬
‫אבל זאת עסקה מצוינת לשנינו‬ ‫כי אני אשפר את המיומנות.‬
‫תשפרי את המיומנות?‬ ‫-כן.‬
‫אני חושב שאת נראית נורא.‬
‫אמרת לי להשיג עבודה. השגתי שתיים.‬
‫את משתמשת?‬ ‫-מה?‬
‫את נראית לי קצת עצבנית. את בסדר?‬
‫אז הבחור יודע שאת עבריינית?‬
‫הוא לא שאל.‬
‫למה הוא מוכן לבטוח בך?‬
‫הקיר מלוחות העץ שאתה נשען עליו,‬ ‫בניתי אותו בתוך 45 דקות.‬
‫כדאי שתגידי לבוס שלך מי את.‬
‫למה? אני חייבת להיות‬ ‫אסירה משוחררת בכל מקום?‬
‫לא, את רוצחת שוטרים בכל מקום, כן.‬
‫כדאי שתשלימי עם זה בהקדם.‬
‫אני אוכל מהר?‬
‫בגלל זה את האלופה.‬
‫טוב. תסיימי את שלך לפניי.‬
‫אתה לא יכול לעזוב את הפס‬
‫אלא אם אתה אומר למי שלידך לאן אתה הולך.‬
‫אם אתה צריך להשתין, תשתין.‬ ‫פשוט תיידע מישהו.‬
‫פה, באזור האריזה, שים לב טוב-טוב, בסדר?‬
‫הכול פה חד.‬ ‫הכול פה יכול לפצוע אותך. תיזהר.‬
‫ברוך הבא למשמרת הלילה.‬
‫תמיד רצית להיכנס לעסקי הדגים או…‬
‫סליחה.‬
‫לא ידעתי שזה יהיה רועש כל כך. סליחה, זה…‬
‫אני יודע שזה נשמע מוזר, אבל זאת הלהקה שלי.‬
‫אני מנגן בתופים.‬
‫אז… אני לא יודע. יש לנו סגנון משלנו.‬
‫את אוהבת את זה או…‬
‫כן.‬
‫את שונאת את זה.‬
‫אני לא שונאת את התופים.‬
‫כן.‬
‫את גרה פה?‬
‫זו העבודה השנייה שלי.‬ ‫-עבודה שנייה?‬
‫לילה טוב. בעצם, יום טוב.‬
‫נתראה בפס.‬
‫היי, ג'ון. זאת שוב רות.‬
‫סליחה שאני מתקשרת כל הזמן,‬
‫אני רק רוצה לדעת אם שמעת משהו.‬
‫- אישה מסנוהומיש הורשעה ברצח -‬
‫תתקשר אליי בבקשה, תודה.‬
‫רות!‬
‫זין!‬ ‫-לעזאזל!‬
‫זין!‬ ‫-לעזאזל, סליחה.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫אני מצטער. אלוהים!‬ ‫-אלוהים אדירים!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫קראתי לך. לא שמעתי כלום. אז פשוט…‬
‫אתה לא יכול לעשות דברים כאלה.‬ ‫-אני… דונאטס. התכוונתי…‬
‫אתה לא יכול להסיג גבול.‬ ‫-סליחה.‬
‫מה אתה רוצה? למה אתה פה?‬
‫לא יכולתי לישון,‬ ‫וחשבתי על זה שאת פה עובדת,‬
‫וחשבתי שאולי תרצי דונאטס, אז…‬
‫סליחה.‬ ‫-אתה לא יכול להיכנס ככה לבתים.‬
‫אסור לך.‬ ‫-אני יודע.‬
‫לעזאזל. גם הבאתי לך את…‬
‫המעיל הזה. פשוט…‬
‫את יודעת, הוא ממש טוב,‬
‫ויש לי עוד אחד קטן יותר בבית‬ ‫אם הוא גדול מדי,‬
‫אבל הוא הרבה יותר טוב.‬
‫המעיל שלך על הפנים, אז אני פשוט…‬
‫לא יודע, אולי בא לך רק למדוד אותו.‬
‫הבאת לי מעיל? למה?‬
‫כדי שיהיה לך חם.‬
‫את רוצה למדוד?‬
‫אני אסתדר.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫רק אנקה את הבלגן הזה.‬
‫היי, זה… זה די טוב. זה…‬
‫זה מתאים. הינה, זה…‬
‫סליחה, פשוט יש כאן ברדס.‬
‫זה ממש…‬
‫סליחה, את לא חייבת…‬
‫אני מצטערת שהבהלתי אותך.‬ ‫-לא.‬
‫אני מצטער על הדונאטס.‬
‫בהצלחה עם… את יודעת…‬
‫סליחה.‬
‫ג'ון, זו שוב רות.‬
‫לא סיפרתי לך את כל הסיפור.‬
‫ואני בטוחה שכבר הצלחת‬ ‫לגלות את כל החלקים שהשמטתי.‬
‫תן לי הזדמנות להסביר, בבקשה.‬
‫אתה יודע, במשך 20 שנים כתבתי אלפי מכתבים.‬
‫עשיתי כל מה שיכולתי כדי להגיע אליה‬ ‫בדרך שהמערכת רצתה שאעשה את זה,‬
‫אבל לא שמעתי ממנה.‬
‫אני לא רוצה לשבש את חייה,‬
‫ואני לא מחפשת הזדמנות שנייה. אני פשוט…‬
‫אתה יודע, אני רק רוצה לדעת שהיא בסדר.‬
‫לו סיפרתי לך את כל האמת,‬ ‫לא היית מציע לעזור לי,‬
‫ואני יודעת שזה לא תירוץ,‬ ‫אבל אני באמת זקוקה לעזרתך.‬
‫אם רק אוכל… אולי רק לדבר עם ההורים.‬
‫בבקשה, ג'ון, היא אחותי.‬
‫תודה. ביי.‬
‫בוקר טוב, טיילר.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫נעבוד בעיקר למעלה היום?‬ ‫-כן.‬
‫הכרת את המשפחה שגרה כאן לפני משפחת בלבאן?‬
‫משפחת וסטאובר. אנשים נחמדים.‬ ‫התקנתי להם את אדן האח.‬
‫יש להם בת בשם רות?‬
‫לא. זאת משפחת סלייטר.‬
‫זה היה מזמן. לא סיפרו לך על זה?‬
‫אלוהים.‬
‫אבא של רות התאבד.‬
‫היא התגוררה בבית לבד עם אחותה הקטנה.‬
‫השריף בא לפנות אותן.‬
‫היא הרגה אותו.‬
‫- מזל טוב לרגל הפרישה -‬
‫איך זה נראה? טיפשי?‬
‫השוטר, אתה מתכוון לעצור אותי?‬ ‫-כן, על זה שאתה שמוק.‬
‫אחיך העביר את המידע שנתתי לו?‬
‫איזה מידע?‬
‫יש לי שתי כתובות של מקומות עבודה.‬
‫אחת ליד חור מזוין,‬ ‫רחוב קינג דרום, דרום השדרה השישית,‬
‫ליד הינג היי פארק, צ'יינטאון.‬
‫היא שם בכל יום. לגמרי לבדה.‬
‫תיכנס בחזרה? יש עכשיו נאומים.‬ ‫הוא היה חבר של אבא. תראה אכפתיות.‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫מה שאתה אמור לעשות. כולם מנסים לבלות…‬
‫לוחץ על המשטרה לגבי רות סלייטר.‬
‫אתה מטורף?‬ ‫-לא אכפת להם מה אנחנו נעשה.‬
‫אין שום "אנחנו".‬
‫אתה לא תעשה כלום בכל מקרה, בנאדם.‬ ‫אתה רק מדבר כמו תמיד.‬
‫אתה זה שלא עושה כלום.‬
‫אתה לא זוכר איך היה כשאיבדנו את הבית.‬ ‫זאת אשמתה.‬
‫איבדנו את הבית כי אימא לא הפסיקה לשתות.‬ ‫-ולמה לדעתך זה קרה?‬
‫אתה לא זוכר אותו. אני כן.‬
‫אבל אין בעיה,‬ ‫תמשיך בחייך הנחמדים, כאילו זה לא קרה.‬
‫אני לא אומר שזה לא קרה.‬
‫היא מסתובבת חופשייה.‬
‫יש לה עבודה ויש לה חבר.‬
‫היא חיה כאילו זה לא קרה.‬
‫תגיד לי אם זה הוגן.‬
‫היי. מה אתם עושים, חבר'ה?‬
‫סוף סוף יש לנו שמרטפית. אולי ניהנה קצת?‬
‫חשבתי שהאח הגדול מטפל בזה.‬
‫אתה מניאק.‬
‫רק תחשוב על זה.‬
‫וקפצת באוויר.‬ ‫הייתה לך שליטה מוחלטת בדבר הזה.‬
‫אחי, ניצחתי אותך בגדול ברחבה.‬ ‫אתה לא מסוגל להגיד את זה.‬
‫לא, הוא צודק. הוא היה מושלם.‬
‫היי, מותק.‬
‫איך לא סיפרת לי?‬
‫אימא, עברתי את הרחבה במהירות שיא.‬
‫תקשיבי.‬
‫ברגע שגיליתי, לא התכוונתי לטפל בתיק שלה.‬
‫היא הייתה בבית שלי עם הילדים שלנו.‬ ‫-כן.‬
‫ואת צודקת,‬ ‫הייתי צריך לספר לך כשגיליתי, ואני מצטער.‬
‫כשרוצחת נכנסת למטבח שלי כדי לשחזר את הרגע,‬
‫כן, היית צריך לספר לי. לעזאזל, ג'ון.‬
‫רק רגע.‬
‫מה זאת אומרת, לא התכוונת לטפל בתיק?‬
‫היא הגיעה למשרד היום.‬
‫לא.‬
‫ליז, היא לא שחזרה משהו, זאת הייתה טראומה.‬
‫היא לא נורתה באיזה קרב בכוויית.‬
‫היא הרגה מישהו בדם קר.‬
‫האישה הייתה בכלא.‬ ‫את יודעת שזה יכול לגרום ליותר נזק…‬
‫אילו אחד מבניך השחורים‬ ‫היה נכנס לכלא במצב הזה,‬
‫הוא היה מת.‬
‫כן, אני רק אומר‬ ‫שהיא ריצתה את עונשה וזכותה המלאה…‬
‫אני לא מדברת על זכויותיה, אלא על השקר.‬
‫אם היא תספר את האמת,‬ ‫ישללו את זכויותיה. את יודעת את זה כמוני…‬
‫זו לא המציאות של האישה הזו.‬ ‫-זו מציאות.‬
‫לא ישללו את זכויותיה,‬
‫כי היא תוכל בקלות‬ ‫למצוא עורך דין יפה נפש כמוך.‬
‫לא אגיד לך איך לפעול מקצועית,‬
‫אבל תרחיק את החרא שלה מכאן.‬
‫- שריף מקומי מסנוהומיש מציל חיי אישה -‬
‫זהירות.‬
‫בדיוק שם.‬
‫למה אתם תמיד מאחרים?‬
‫הגענו. אני לא יודע, גברת.‬
‫אולי תודיעו מראש בפעם הבאה?‬
‫אנחנו מתנצלים, גברתי.‬ ‫תוכלי לחתום על הטופס?‬
‫אם כבר אתם מעכבים אותי, לפחות תעזרו.‬
‫תודה.‬
‫אז מה המקום הזה יהיה?‬
‫מרכז קהילתי לדרי רחוב.‬
‫מה עוד? בסדר.‬
‫עשית עבודה ממש טובה פה.‬
‫ההורים שלך בטח גאים.‬
‫אני לא יודעת, הם מתים.‬
‫תקשיב, אני חייבת לזוז. תודה על העזרה.‬
‫זה קשה. שההורים שלך מתו.‬
‫כן, אבל החיים ממשיכים, נכון?‬
‫תקשיב, אני באמת מעריכה את העזרה,‬ ‫אבל אני חייבת ללכת.‬
‫כן. סליחה, אני לא רוצה לעכב אותך.‬
‫נעים להכיר אותך.‬
‫לעזאזל.‬
‫- קייטי היקרה, בכל לילה‬ ‫אני מנסה לדמיין מי את היום. -‬
‫- מה את עושה? -‬
‫דקה אחת לפני הזמן.‬ ‫-הגעתי בזמן או לא?‬
‫ההתרוצצות הזאת תהרוג אותך, רות. בואי הנה.‬
‫קיבלתי מידע שהשגת לך עורך דין.‬
‫במה את חושבת שזה יועיל?‬ ‫-זה לא עניינך.‬
‫זה לא ענייני?‬ ‫-לא.‬
‫את מנסה ליצור קשר עם אחותך?‬ ‫-זכותי.‬
‫איבדת את הזכות הזו לפני 20 שנים.‬ ‫-זו המשפחה שלי.‬
‫קרבת דם לא הופכת אתכן למשפחה. תשכחי מזה.‬
‫יש סיבה לכך שאחותך לא יצרה איתך קשר.‬ ‫את אסירה משוחררת.‬
‫היא יודעת עלייך רק שאת רוצחת.‬
‫היא בטח פוחדת ממך.‬
‫תני לילדה הזאת לחיות את חייה.‬ ‫החיים שלך מתחילים כאן, עכשיו.‬
‫לא לפני 20 שנים.‬
‫עדיף לה בלעדייך.‬
‫כן. אני אשתה את זה בכל מקרה.‬
‫תודה.‬
‫היי, אני נכנסת לישיבת מורים.‬
‫רייצ'ל?‬
‫קיבלנו מכתב‬ ‫מעורך דין שמייצג את רות סלייטר.‬
‫מה קורה? לא יכולת לדבר איתי בטלפון?‬
‫דיברתי איתה.‬
‫עם מי דיברת?‬
‫עם רות סלייטר.‬ ‫-אלוהים, סטיב. דיברת איתה?‬
‫אתה רוצה לדעת מה היא אמרה?‬
‫"החיים ממשיכים."‬
‫צדקת.‬
‫זה לא הוגן.‬
‫אתה רציני עכשיו?‬ ‫-לא התוכנית המטומטמת שלך.‬
‫יש לה עדיין אחות איפשהו.‬
‫בוא נעשה לה מה שהיא עשתה לנו.‬
‫כשחושבים על עץ בונסאי, זה פשוט…‬
‫זה פשוט עץ שקיבל הרבה יותר אהבה, נכון?‬
‫כאילו, הרבה יותר תשומת לב. ככה… הינה הם.‬
‫פול, מה שלומך? יום טוב במשרד?‬
‫איך הולך?‬ ‫-מה קורה, פיטי? זאת ידידה שלי רות.‬
‫לא, זה פשוט הרבה יותר תשומת לב.‬ ‫הוא לא עץ פרא.‬
‫זה בונסאי.‬ ‫אני חושב שלכן זה כמו "דרכו של הלוחם".‬
‫וואו, תראי, זה…‬
‫זה האחיין של פאטי.‬ ‫את מכירה את פאטי מהעבודה?‬
‫בחיי, פאטי, היא תמיד נראית זועפת.‬
‫אני קורא לה "פאטי העוינת"? לא?‬
‫היא תמיד נראית‬ ‫כאילו מישהו גנב לה את התפוח?‬
‫בכל אופן, אלה האחיינים שלה. הם…‬
‫הם ממש מגניבים. הם כאילו ידועים בסיאטל.‬
‫סבא שלהם היה השוטר‬ ‫האסייתי-אמריקאי הראשון בסיאטל.‬
‫כן, הוא כמו שוטר גיבור.‬
‫הוא פשוט אהוד, את יודעת.‬ ‫כן, הם ילדים מגניבים.‬
‫כן, את יודעת.‬
‫כן.‬ ‫-בבקשה.‬
‫מת על זה.‬
‫רות, אין לך מושג מה מחכה לך, רות…‬
‫רות היא מעריצה רצינית של הלהקה.‬ ‫-בסדר.‬
‫היא מתפללת שנתאחד שוב.‬ ‫אתה צריך להחליט על זה.‬
‫בטח, למה לא? תיהנו, חבר'ה.‬ ‫-תודה, ניקי.‬
‫למה את לא אוכלת?‬
‫את בסדר?‬
‫רות, אם משהו מטריד אותך,‬ ‫את יכולה להגיד את זה…‬
‫רות?‬
‫הייתי בכלא.‬
‫השתחררתי לא מזמן.‬
‫די. למה שתגידי את זה?‬
‫כן, הייתי בכלא 20 שנים.‬
‫על מה?‬
‫שריף. השריף של סנוהומיש.‬
‫רצח.‬
‫תאונה?‬
‫סליחה.‬ ‫-כן.‬
‫אני מבינה.‬
‫אני פשוט לא יכול…‬
‫תראי, אני מצטער, אבל אני…‬ ‫-לא. אני מבינה.‬
‫"פרזיט הוא בחור שחושב שהוא אדיר‬
‫אבל ידוע גם כאסון מהלך‬
‫תמיד חושב על…"‬
‫מה נעשה?‬ ‫-לא נעשה דבר.‬
‫אי אפשר סתם להתעלם מזה. היא שכרה עו"ד.‬
‫החוק ברור בנושא.‬
‫אם היא תתקרב לקתרין, היא תחזור לכלא.‬
‫היא ביקשה להיפגש איתנו.‬
‫לא עם קתרין.‬ ‫-והיא לא תעצור בזה.‬
‫איזו תועלת תצמח‬ ‫מלהכניס את האישה הזאת לחייה?‬
‫במיוחד עכשיו?‬
‫עשינו את הדבר הנכון.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן, אנחנו רק מדברים.‬
‫תמיד ידענו שנצטרך להתמודד עם זה יום אחד.‬
‫אבל עוד לא.‬ ‫-היא בגירה.‬
‫חיכינו זמן רב מדי לזה.‬
‫נוכל פשוט ללכת ולשמוע מה יש לה להגיד.‬
‫אולי יש משהו שהיא תוכל להגיד לנו,‬ ‫שיעזור לקתרין.‬
‫היא יכולה לעשות בדיקת DNA.‬ ‫היא לא חייבת לדבר עם רוצחת.‬
‫תסתכלי עליה.‬ ‫נראה לך שהיא מוכנה להתמודד עם זה?‬
‫לא.‬ ‫-תודה.‬
‫אבל אנחנו מוכנים.‬
‫תתקשר לעורך הדין.‬
‫או שאני אתקשר.‬
‫ג'ון?‬
‫אבא שלי שוטר, כלבה.‬ ‫-הצילו!‬
‫שמעתי שהשווצת בזה.‬
‫אבא שלי שוטר, חתיכת חרא.‬
‫רדו ממני! כלבה רוצחת שוטרים!‬
‫רדו ממני.‬
‫פותחת את הפה הגדול שלך.‬
‫היי!‬
‫עופי מכאן. אף אחד לא רוצה אותך כאן.‬
‫בסדר, פאטי, הבהרת את עצמך.‬ ‫-תיזהרי, כלבה.‬
‫תחזרו לעבוד. תפנו את המקום.‬
‫שמעת אותי. תיזהרי.‬
‫אני איכנס בך.‬
‫טוב, תחזרו לעבוד.‬
‫לעזאזל.‬
‫רות.‬
‫רות, אני יכול רק…‬
‫אני אעזור לך,‬
‫אז אתה לא צריך לנזוף בי.‬
‫פישלתי. לא שמרתי על פרופיל נמוך.‬
‫ואתה צודק. רוצחת שוטרים בכל מקום.‬
‫אל תאלץ אותי לנסוע בשלושה אוטובוסים‬ ‫כדי להגיד לי משהו שאני כבר יודעת.‬
‫מה?‬
‫חשבתי שתרצי שינוי בנוף.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫לו התכוונתי לנזוף בך,‬ ‫הייתי אומר לך שכולם מגיעים לנקודה הזאת,‬
‫שבה את חייבת להחליט מה יהיה מצבך,‬
‫כי העולם הזה הוא לא מה שחשבת.‬
‫וכל מה שלמדת בחצר הכלא‬ ‫יוביל אותך היישר בחזרה לשם.‬
‫אנשים פה בחוץ‬ ‫הם בדיוק כמו בחצר ההיא. בדיוק.‬
‫השאלה היא אם את רוצה להיות כזאת.‬
‫חטפת מכה רצינית. לא קלטת אותה בזמן?‬
‫ומה קרה לטלפון שלך?‬
‫נפל לשלולית.‬
‫עורך הדין המפונפן שלך התקשר.‬
‫יש לך פגישה. רק עם ההורים.‬ ‫-מתי?‬
‫אני לא יודע. תתקשרי לעו"ד שלך.‬
‫ותטפלי בעצמך קצת.‬ ‫תתנהגי כאילו אני מלמד אותך משהו.‬
‫טוב, מותק, תזכרי, בלי קראק היום.‬ ‫-נתראה.‬
‫שיהיה לך יום טוב.‬ ‫-ביי.‬
‫- הלב שלי צריך לדעת‬ ‫מה שלומה ושהיא מאושרת. -‬
‫- אנא שקלו את בקשתי לפגישה. -‬
‫תיהני. את תצליחי.‬
‫לא צריך ללוות אותי פנימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אוהבת אתכם.‬
‫הם לא חייבים להיות כאן. תזכרי את זה.‬
‫הם מחפשים כל סיבה להגיד לא.‬
‫שלום.‬
‫רות, אלו מייקל ורייצ'ל.‬
‫הם ביקשו ממני לא לגלות‬ ‫את שם המשפחה לצורך ההליך הזה.‬
‫בואו נשב.‬
‫בסדר.‬
‫ראשית, אני רוצה להודות לשניכם שבאתם.‬
‫כדאי שכולנו נישאר עם ראש פתוח.‬
‫יש הרבה רגשות מורכבים,‬
‫ואני פה כדי לעזור לכם לצלוח אותם.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, ראשית, צו איסור יצירת הקשר‬ ‫היה החלטתו של השופט.‬
‫לא שלנו.‬
‫קתרין…‬
‫לקתרין אין זיכרון מודע מהחיים שלה לפנינו.‬
‫היא חוותה טראומה.‬
‫עכשיו מצבה טוב.‬
‫ברור שלפעמים היא מתקשה, כמו כולם, אבל…‬
‫יש לה הזדמנויות שאחרת לא הייתה מקבלת.‬ ‫-היא מוכשרת מאוד.‬
‫יש לה חיים טובים.‬
‫משפחה אוהבת, יציבות.‬
‫למי זה יועיל אם נשבש את זה?‬
‫לא ידוע לנו דבר על גב' סלייטר‬
‫מלבד זה שישבה בכלא על רצח,‬
‫ואני מבין שהיא מנסה לשקם את חייה, אבל…‬
‫מה קתרין תרוויח מלהיפגש איתה עכשיו?‬
‫אני יכולה לדבר?‬ ‫-כן.‬
‫קייטי…‬
‫קתרין…‬
‫אימא שלי מתה בלידתה,‬ ‫אז גידלתי אותה מאז שהייתה תינוקת.‬
‫אבא לא עשה כלום לפני שהוא…‬
‫לפני שהוא הרים ידיים. הוא ויתר.‬
‫אני לא. אני לא מוותרת. לא על קייטי.‬
‫אבל החיים לא מתחילים בגיל חמש.‬
‫אלו שנים חשובות.‬
‫יש לכם ילדים משלכם?‬
‫לא משנה אילו חיים היו לה לפני כן,‬ ‫ואני בטוח שהיו רגעים טובים,‬
‫הם נמחקו על ידי מה שעשית.‬
‫היא באמת לא זוכרת אותי?‬
‫לא.‬ ‫-אני לא מאמינה שהיא לא זוכרת אותי.‬
‫היא יודעת על צו איסור יצירת הקשר?‬
‫רות, תירגעי.‬ ‫-היא יודעת?‬
‫את יודעת מה מדהים אותי?‬
‫אנחנו כאן כי זה מה שאת רוצה,‬ ‫לא כי זה הכי טוב לבת שלנו.‬
‫אני חושב שאולי כדאי‬
‫שתעברי לנושא אחר.‬
‫יש לך עוד שאלות?‬
‫היא ישנה?‬
‫היא לא ישנה כילדה.‬
‫היא ישנה בסדר גמור. את יודעת, אני…‬
‫אני חושב שאין עוד על מה לדבר. בואי.‬
‫אל… פשוט…‬ ‫-רייצ'ל? נלך.‬
‫שלחתי מכתבים לשירותי הרווחה.‬
‫קיבלתם מכתבים שלי?‬ ‫האם קייטי קראה מכתבים שלי?‬
‫כל מה שעשינו, עשינו לטובת הילדה.‬
‫מה עשיתם עם המכתבים שלי?‬ ‫-רות, תירגעי.‬
‫מה עשיתם עם המכתבים שלי?‬
‫זרקתם אותם? שרפתם אותם?‬
‫תביטי בי כשאני מדברת, כלבה!‬
‫טוב, זהו. בואי, רייצ'ל.‬ ‫-רות!‬
‫שרפתם את המכתבים כאילו אני לא קיימת?‬
‫ביקשת שנבוא, באנו.‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫לו היה לך שמץ של כבוד…‬ ‫-כבוד?‬
‫אתה מדבר על כבוד? ביליתי 20 שנים בתא מזוין‬
‫בגודל של ארון הבגדים שלכם,‬ ‫וחיכיתי לפיסת מידע אחת!‬
‫יש סיבה לכך שהיית בתא!‬
‫באיזו זכות אתם מתייחסים אליי‬ ‫כאילו אני לא קיימת?‬
‫תתרחקי מאיתנו!‬ ‫-אני קיימת!‬
‫או שאני אגיש תלונה. את תחזרי לכלא היום!‬
‫אני קיימת!‬ ‫-תקשיבי לו, הוא צודק!‬
‫לא שרפתי את המכתבים.‬
‫אז תספרי לה עליי!‬
‫רייצ'ל?‬
‫אין עוד לאן להתקדם מכאן, רות.‬
‫לעזאזל!‬
‫היי, רות. את יכולה לחכות רגע?‬
‫יש לי דבר אחד להגיד לך,‬ ‫ואז אעזוב אותך במנוחה, בסדר? רות, די.‬
‫אין צורך!‬ ‫-יש צורך.‬
‫אין צורך! בסדר?‬ ‫-טוב. אוף.‬
‫אני אסיר משוחרר.‬ ‫-אין צורך.‬
‫אני אסיר משוחרר.‬
‫השתחררתי מקלאלם לפני שנה וחצי.‬
‫סליחה, רות. את פשוט… חטפתי הלם.‬
‫אמרת מה שאמרת, ופשוט קפאתי,‬
‫וישבתי שם כמו אידיוט‬ ‫ואני שונא את עצמי בגלל זה. אבל…‬
‫את על תנאי, נכון?‬
‫כן, בלי עבריינים מורשעים.‬
‫לעזאזל, אנחנו מפרים‬ ‫את תנאי השחרור בזה שאנחנו עומדים פה.‬
‫רות, הייתי חייב לדבר עם מישהו.‬
‫כנראה השמועה נפוצה.‬
‫אני… אני מצטער, רות.‬
‫אני מצטער על הכול.‬
‫הלו.‬
‫הלו?‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬ ‫-סליחה.‬
‫אני…‬
‫אני מתקשרת כי קראתי את המכתבים שלך.‬
‫זאת את?‬ ‫-לא, אני לא קתרין.‬
‫סליחה. אני ממש מצטערת.‬
‫אוכל להיפגש איתך איפשהו? בכל מקום שתרצי.‬
‫הגעתם לקית. אתם יודעים מה לעשות.‬
‫אולי אחזיר צלצול.‬
‫איפה אתה, לעזאזל?‬ ‫היית אמור להחליף אותי לפני שעה.‬
‫תתקשר אליי.‬
‫סליחה.‬
‫תודה.‬
‫מבריזה מבית הספר?‬
‫כן.‬
‫את מבריזה הרבה?‬
‫כולנו עושים דברים שעדיף לא לעשות,‬ ‫אבל אנחנו חוזרים למוטב, נכון?‬
‫כן.‬
‫חבל שלא הלכתי יותר לבית הספר.‬
‫ממש נהניתי שם.‬
‫אחותי הקטנה הייתה הרבה יותר צעירה ממני,‬
‫אז נשארתי בבית ושיחקתי איתה ב"בית ספר".‬
‫לימדתי אותה איך לקשור נעליים,‬ ‫אבל הידיים שלה היו כל כך זעירות.‬
‫איך אחותך הייתה אז?‬
‫גרנו בחווה, והיה לנו סוס,‬ ‫והיא קראה לו "גבינה".‬
‫כי זה היה המאכל האהוב עליה.‬
‫היא הייתה מצחיקה…‬
‫אני כל הזמן תוהה איך היא נראית…‬
‫איזה אדם היא נעשתה.‬
‫היא מנגנת בפסנתר.‬
‫והיא גם ממש טובה בזה.‬
‫קתרין לא יודעת עלייך.‬
‫יש לה זיכרונות.‬
‫אילו זיכרונות?‬
‫אני צריכה ללכת. אף אחד לא יודע שאני כאן.‬
‫כן. זה בסדר.‬
‫תודה שדיברת איתי.‬
‫יש לה חזרה היום אחר הצוהריים.‬
‫באודיטוריום קורניש ב-16:00.‬
‫תוכלי לצפות בה מנגנת.‬
‫היי, ג'ון. יש לי הזדמנות לפגוש את קייטי.‬
‫ואני ממש לא רוצה לפשל בזה,‬ ‫אז אני צריכה שאתה…‬
‫אני פשוט צריכה שתתקשר אליי היום, טוב?‬
‫בסדר. תודה. זאת רות. תודה.‬
‫איפה אימא שלך?‬
‫לעזאזל. סטיב.‬ ‫-סטיב?‬
‫לעזאזל.‬
‫תקשיב, סטיב.‬
‫סליחה, סטיב. אני מצטערת.‬
‫בבקשה.‬ ‫-סטיב… תקשיב, אני רק…‬
‫בן זונה!‬
‫תפסיק!‬ ‫-לכי תזדייני!‬
‫לך תזדיין!‬
‫אני מצטער.‬
‫פישלתי, סטיב.‬
‫סטיב! בבקשה. אל תלך, בבקשה. סטיב, בבקשה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני פה לפגישה עם ג'ון אינגרם, בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, מר אינגרם פנוי?‬
‫בסדר, תודה.‬
‫צר לי, מר אינגרם לא נמצא השבוע.‬
‫אוכל למסור לו הודעה.‬ ‫-את לא יכולה…‬
‫לצערי, אני לא יכולה לתפוס אותו כרגע.‬
‫היי, אבא שלכם כאן?‬
‫לא. הוא נסע.‬ ‫-אימא שלכם כאן?‬
‫כן.‬ ‫-אני צריכה לדבר איתה. תקראו לה?‬
‫לכו לקרוא לה, בבקשה.‬ ‫-אימא!‬
‫אני… כן. בטח.‬
‫אימא? מישהי מחפשת את אבא.‬
‫אימא!‬
‫תתכופפו!‬ ‫-רות!‬
‫אני מביא את המפתחות.‬
‫לא. עופי מהנכס שלי.‬
‫תיכנסו לבית עכשיו. זו ממש חוצפה שהגעת.‬
‫אני צריכה לדבר עם ג'ון מייד.‬ ‫-איך את מעיזה?‬
‫אלך. תגידי לי איפה הוא.‬
‫זאת לא בעיה שלנו. את לא לקוחה שלו.‬
‫יש לי הזדמנות לפגוש את אחותי,‬ ‫ואני רוצה לדעת, אוכל ללכת לבדי?‬
‫אני חייבת שהוא יבוא איתי?‬ ‫-לא אכפת לי.‬
‫היא נלקחה ממך בגלל בחירות שעשית.‬
‫בבקשה אל תדברי איתי על בחירות עכשיו, בסדר?‬
‫אף אחד לא הכריח אותך‬ ‫להרוג את האיש ההוא או לשקר לנו.‬
‫טוב, תקשיבי, אני מצטערת על השקרים.‬
‫אני מצטערת על כל מה שקרה כאן.‬
‫ישבתי בכלא חצי מהחיים שלי,‬ ‫אז נראה לי ששילמתי על זה מספיק.‬
‫נשלחת לכלא. את צריכה לקחת על זה אחריות.‬
‫אלוהים. הודיתי בזה. תגידי לי איפה ג'ון?‬
‫ג'ון יגיד לך בדיוק מה שאני אומרת לך עכשיו.‬
‫החמצת את ההזדמנות שלך. החמצת אותה!‬
‫ג'ון רואה בך מישהי שמגיעה לה עוד הזדמנות.‬
‫אני לא רואה את זה.‬
‫אני שומעת אישה‬ ‫שתגיד הכול כדי להשיג את מבוקשה.‬
‫היית עושה אותו הדבר בשביל בנייך.‬
‫אל תתחילי בכלל.‬
‫אל תעמידי פנים שזה בשבילה.‬
‫בדיוק! אני הגנתי עליה!‬
‫את לא קורבן!‬ ‫-הודיתי בזה!‬
‫בסדר? אלה זיבולים!‬
‫הייתי חייבת לבחור!‬ ‫-תודי, עשית לה טראומה.‬
‫אל תעמידי פנים שזה בשבילה.‬ ‫-אני הודיתי בזה!‬
‫היא הייתה רק בת חמש!‬
‫היא הייתה…‬
‫לעזאזל.‬
‫מה קרה, רות?‬
‫אני רק רוצה שתחשבי על אחותך הקטנה.‬
‫מק, יש לי רובה בבית,‬
‫ואני נשבעת באלוהים,‬ ‫אם הם ייכנסו לבית אני אשתמש בו.‬
‫לך… לאן אתה הולך?‬
‫כמה פעמים אגיד לך את זה?‬
‫אם תתקרב לדלת, אני נשבעת באלוהים…‬
‫אנחנו לא עוזבות!‬
‫קורי, רד מהמרפסת המזוינת שלי!‬
‫קדימה, תנסה.‬
‫קדימה, תנסה, קורי. תנסה…‬ ‫-רות!‬
‫קייטי? היי, קייטי?‬
‫לא!‬
‫קייטי. זה בסדר.‬
‫זאת הייתה אשמתי.‬
‫אני עשיתי את זה.‬
‫לעזאזל.‬
‫באיזו שעה הפגישה שלך?‬
‫ב-16:00. אני לא אספיק.‬
‫אני רעבה.‬
‫אני יודעת. האוכל יגיע עוד מעט. הוא יגיע.‬
‫טוב. הינה, מותק. ערמה שלמה.‬
‫תאכלי כמה שתרצי. כמה שתוכלי.‬
‫קייטי, אני כל כך מצטערת‬ ‫שגרמתי לך לעשות את זה.‬
‫לעשות מה?‬
‫קייטי.‬
‫אני אלך לאנשהו, בסדר?‬
‫ואני רוצה שתישארי כאן‬ ‫ותאכלי כמה שתוכלי, בסדר?‬
‫היי.‬
‫קייטי, תביטי בי.‬
‫לא משנה מה יקרה…‬
‫אני תמיד אוהב אותך. לא משנה מה יקרה, בסדר?‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫תאכלי.‬
‫תיכנסי. אפגוש אותך שם.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, אני פה.‬
‫קייטי יודעת מה עשית?‬
‫מה?‬
‫אני מכוון אקדח לראש שלה.‬
‫אתה מחרטט.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫הרבור איילנד. פינת רחוב 16 ולנדר.‬
‫תבואי לבד. או שאירה לה בראש.‬
‫אל תפגע בה.‬
‫אל תיגע בה.‬ ‫-מה אכפת לך?‬
‫"החיים ממשיכים", נכון?‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן. היא לא כאן.‬ ‫אבל יש לי את הכתובת שהיא נמצאת בה,‬
‫אז אם תקפיצי אותי אפסיק להטריד אותך.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן. זה לא רחוק.‬
‫מה אנחנו עושות כאן?‬
‫רות, מה קורה? דברי איתי.‬
‫מישהו מחזיק בקייטי.‬ ‫-מה?‬
‫אני פה.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫תיכנסי בשער.‬
‫לעזאזל.‬
‫פני שמאלה. לכי עד קו המים.‬
‫יש מסוע אדום.‬
‫אני שם.‬ ‫-יש בניין אפור.‬
‫מה?‬ ‫-יש בניין אפור.‬
‫אני רואה אותו.‬
‫תיכנסי בדלת שליד הוואן.‬
‫אני פה. תשחרר אותה.‬ ‫-תיכנסי עכשיו.‬
‫תיכנסי מייד!‬
‫תשכבי על הקרקע כאן.‬
‫תשכבי על הקרקע עכשיו!‬
‫אין לה שום קשר לזה.‬ ‫-תפסיקי.‬
‫שחרר אותה.‬ ‫-תשכבי על הקרקע.‬
‫אין לה שום קשר…‬ ‫-על הקרקע, עכשיו.‬
‫פה. כדי שתוכלי לצפות.‬
‫אתה עושה טעות.‬
‫שחרר אותה. היא חפה מפשע.‬
‫עכשיו אכפת לך?‬ ‫-היא רק ילדה.‬
‫גם אני הייתי ילד.‬
‫עכשיו את תצפי באחותך מתה.‬
‫לא!‬ ‫-אבא שלך לא…‬
‫אל תדברי עליו!‬
‫שלא תעזי לדבר עליו!‬
‫הוא דיבר עליכם באותו יום.‬
‫הוא אמר שאתם תוותרו על החדר שלכם‬ ‫כדי שיהיה לנו איפה ללון.‬
‫תסתמי.‬
‫הוא היה טוב לב.‬
‫ואני כל כך מצטערת שלקחתי אותו מכם.‬
‫זה מאוחר מדי.‬
‫אתה חושב שזה יגרום לך להרגיש טוב יותר?‬
‫אבל החיים לא ממשיכים.‬
‫תסתמי.‬
‫אתה משאיר מאחור כל מה שאתה אוהב.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫לכאן! תתקדמי לעבר הקול שלי!‬
‫ידיים למעלה.‬
‫את יודעת מה…‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫טוב, עצרי! אל תזוזי!‬ ‫-רדי לקרקע!‬
‫על הקרקע עכשיו!‬
‫על הקרקע!‬
‫עצרי! תאזקו אותה!‬ ‫-תישארי למטה!‬
‫ידיים למעלה. חזה למטה.‬
‫על הפנים שלך. רדי.‬
‫פנים על הקרקע.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה. על הרגליים!‬
‫סליחה, אחי. איפה רות סלייטר?‬ ‫-דבר עם הבחור שם.‬
‫רבותיי, היא המשוחררת על תנאי שלי.‬
‫אם אין שום אישומים, אקח עליה אחריות.‬
‫קדימה, תורידו את האזיקים.‬ ‫-שחררו אותה.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫- מבוסס על סדרת הטלוויזיה "Unforgiven"‬ ‫מאת סאלי ויינרייט -‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬