Downloaded from YTS.MX
ОРИГІНАЛЬНЕ АНІМЕ NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Жив-був колись лорд
У темних лісах
Який носив срібну стрічку
На руці
Зачарована стрічка зірковою рудою
Вона відганяла монстрів
Геть
Того тихого вечора
Під деревами
Розбійник убив доброго лорда
І зняв стрічку
Із руки мерця
Бо бандит теж боявся
Монстрів
Суґо, очі і вуха мають бути відкриті!
Дівчата налякані.
Вони б не боялися, якби ми не згубилися.
Тату, але ж ви виросли у Каедвені.
Очевидно, король проклав нові дороги.
Це правда, тату?
Розбійники вбивають людей на дорогах?
О, маленька.
Розбійників не існує.
Ні!
Сестро!
Відьмак.
Прикольний вигляд.
На фестивалях друїдів гріб би гроші лопатою.
Нечасто тут побачиш таких, як ти.
Зрозуміло.
Ти новатор, вихваляєшся новими приколами.
Новатор моди, трясця.
Дуже сміливо.
Овва. Навчися з людьми спілкуватися.
Розмови вести, прелюдію таку собі.
Особливо перед тим, як когось убити.
Хоча ви, лісовики, не розмовляєте, тож тут проблемка.
Лісовий приблуда або смертоносний рій.
Обери вже щось,
визначся.
Нехай буде смертоносний рій.
Геть. Він не мертвий.
То вбий його. Ти відьмак.
Лісовика можна вбити по-різному.
Знести голову, принести в жертву улюбленців.
Навіть закляття дріад підійдуть.
Що ти…
Garean bhaedh aip me vhoelynath.
Ти ж казав, вони не розмовляють?
Garean bhaedh aip me vhoelynath.
Не розмовляють.
Зачекай!
Чекай. Я шляхетної крові.
Не залишай мене тут.
Що мені робити?
Він сказав: «Зроби сумне обличчя,
і, може, тебе хтось підвезе».
А сестри?
Відьмак сказав зробити сумне обличчя і перед війтом.
Щоб той дав людей
забрати тіла.
Не плач, дитино.
Тобі повернуть тіла батька і сестер,
щоб їх належно поховали.
Батько Суґо був шанованим членом Зібрання
і вірним підданим короля.
Ми з ученицями повторно подаємо прохання.
Захопіть землю відьмаків Каер Морен
і виселіть її мешканців за злочини проти народу Каедвена.
Судячи зі слів хлопчика, Ваша Високосте,
відьмак убив лісовика, який тероризував наші ліси.
Леді Зербст, відколи лісовики нишпорять по Каедвену?
Не сприймайте це за ворожість.
Ви натякаєте, що відьмаки інсценували лісові напади.
Це нечувано, мадам Ґілкрест.
Монстрів стає все менше.
Їм потрібні гроші.
Одні з них стали найманцями, інші - злочинцями.
Один навіть узяв викуп за голову зрадливого чоловіка.
У вас є докази на підтвердження цієї теорії?
Чи ми просто стали свідками вашого чарівного чуття?
Це в їхній природі, міледі.
Відьмаки - нащадки темної магії.
Блукають землями,
називають себе мисливцями за злом,
видурюють гроші у легковірних.
Чесних, простих селян, які приписують свої негаразди заклинанням та монстрам.
Маги створюють відьмаків.
І кажуть, що ми мусимо
прибирати за ними коричневий послід.
Цього разу я підтримаю Леді Зербст.
Відьмаки залишаться в Каер Морені.
Принаймні, доки ми не отримаємо доказ
на підтримку вашої теорії.
Коли відьмак завдає болю,
він відчуває насолоду.
Істота розмовляла на елліоні.
Мертвому ельфійському діалекті родом із темних часів.
Мало його пам'ятає, ще менше розмовляє.
Але звідки лісовик знав цю мову
чи боявся, що лігво…
Я не казав, що він боявся.
Ти ж розмовляєш на елліоні, Філавандрелю?
Вам, відьмакам, потрібні гроші.
Питаєш у ельфа підказок по роботі.
Такі задоволення коштують грошей.
Що сказав лісовик?
«Оминай лігво моїх мертвих».
Не дуже приємно таке чути у ванній.
Ще щось незвичайне помітив?
У лісі була енергія.
Певно, якась магія.
Керувала лісовиком, зачаклувала його.
Що з обличчям?
За останні чотири літа
у нас почали зникати дівчата.
Боже, нащо мені ельфійські драми.
Спершу ми боялися, що вони втекли після останньої чистки.
Але зникнення не припинилося.
Трагедія. Справді, який жах.
Першою зникла молода маг Кітсу.
Вона розмовляла на елліоні. Треба піти в ті ліси.
Філе, я мисливець на монстрів,
а не підручний ельфів, нехай і вбивць, але щасти тобі.
Вважай це послугою другу.
Послугами і друзями ситий не будеш.
Навпаки.
У тебе сорому немає зовсім.
У мене є репутація
і справедливе усвідомлення вартості талантів.
Вибач, що хотів урятувати тебе від нудної зими в Каер Морені.
Нудної?
Тут напої, їжа, постіль.
Безкоштовні.
І підготовка ще однієї жадібної зграї юних відьмаків.
Нехай це роблять колеги.
От якби відьмаки працювали не лише ради задоволення і грошей.
От якби ельфи володіли мечем так,
як почуттям провини.
-Прошу! -Допоможіть!
Весеміре, ходи сюди!
Вони мусять піти!
Тепер вони кусають. Ні!
Облизують. Вони облизують.
Язики!
Нумо!
-Ні! -Весеміре!
Ні!
Я казав робити подвійні вузли!
Я зробив так, як ти показав, батьку.
Нехай хлопець принесе вологу ганчірку.
Міг би продати твого хлопця іншій сім'ї.
Так, сер.
Принаймні мій син підтверджує вашу шляхетність.
Іди на ринок. Принеси евкаліпт кулястий, щоб заспокоїти леді.
-Ні! -Але не наплутай.
Прошу, припиніть! Нехай припиниться!
Ні!
Не вовтузься.
Бідна Ілляно. Мені навіть не довелося кидати.
Дурню! Ти міг мене вбити.
Прийшла набридати?
Лорд сказав наглядати за тобою на ринку.
Схоже, він був сердитий.
Ми цілий день горбатимося, на нас репетують,
а гроші бачимо, лише коли йдемо щось для них купувати.
Радій, що маєш дах над головою і повний живіт.
Майже дах і майже повний. Лишень, щоб не повиздихали.
Гаразд.
Ось світ.
Що б ти купив, якби мав усі його гроші?
Я б забрався з цього села і поїхав на Континент.
-Пригоди? -Звісно.
-Славу? -О так.
Дівчат?
Я б купила розкішний дім на озері.
І з гарним чоловіком їла і пила вино біля води,
а наші діти грали б у бабки поруч.
Знаєш, що нам треба зробити?
Взяти гроші й купити медівник.
А трави для пані?
Стій! Злодій!
Гей!
Сюди?
Зупиніть його!
Божевільний.
Залиши мені!
Бачиш, спрацювало.
Я знав.
У Нільфгарді
тобі б відтяли злодійські руки.
І ти б тижнями носив їх на шиї.
Кмітливий трюк.
Дивна здобич.
Хто хворий?
Звідки у дівчати така сміливість у провулку з таким чоловіком, як я?
Я вкрала її у смердючих боягузів,
які залякують панянок.
Хто ти?
Добродій,
спритні вуха якого почули про леді неподалік,
яка у нестямі й пропасниці
бачить жахи, яких не існує.
Евкаліпт кулястий, звісно, полегшить недугу, але…
меч її вб'є.
Мене звати Деґлан.
І ви відведете мене до тієї дворянки.
Або я відведу вас, паразитів, на ринок.
Цією жінкою заволодів демон.
Мар.
Жертва впадає в жахливі ілюзії, а він живиться її божевіллям.
Метеоритна руда знищує магію демона,
тому його можна
прибрати.
Геть. Негайно.
Усі.
Я хочу залишитися.
Ваш хлопець, певно, бачив уже монстрів?
Я накладу закляття.
Ти хапаєш тварюку.
Але ж відьмаки вбивають монстрів?
Щоб убити звіра,
його спершу треба зрозуміти.
Вивчити.
Знайти вразливі місця.
Мені ця скотина потрібна живою.
Якщо можливо.
[Шепоче на старій мові.]
Спокійно, юначе.
Він попросив залишитися.
Не пускай їх до своєї голови.
Краще вбити, ніж відпустити.
Монстрів вистачить завжди.
Весеміре.
Принеси теплої води.
Моя голова…
Дуже болить голова.
Непогана вага, еге ж?
Знаєш, скільки заплатив той твій бевзь-господар?
Страх і неуцтво сприяють справі.
За допомогу, юначе.
Я хочу з тобою.
Мало хто хоче стати відьмаком.
Ще менше хоче прибирати непотріб і носити воду.
А дівчина?
Та блакитноока?
Із маром ти теж завагався.
Відьмаки не вагаються.
-Припини. -Чому не радієш цьому дню?
Чи ще не заспокоївся після вбивства того монстра?
Це було вперше для тебе, Весеміре.
Вибач, що хотів навчитися не лише прислуговувати.
О, я це бачу.
Ти одягнений у бойову броню,
сталь і срібні мечі,
рятуєш Континент від кікімор, упирів та божевільних чаклунів.
Зло тремтітиме.
-Стильна броня, до речі. -Як хочеш, так і уявляй.
Ми можемо вижити, лише уявляючи себе кимось іншим.
Хтозна? Можливо, колись я стану принцесою, яка керує снігом.
Весеміре, я лише жартувала.
Тебе веселить наша доля?
Чому я маю бути бідним і смиренним, як батько? А ти - як мати?
-Що на тебе найшло? -Тобі не зрозуміти.
Весеміре, там ми ніщо.
Менше, ніж ніщо.
Тут, у маєтку, у нас є хоча б житло.
А якби я подбав про тебе?
Бачила б ти, скільки грошей учора
заробив відьмак.
Я б купив тобі дім на озері
і досхочу вина.
Усе і будь-що.
Твоє.
Змінити залежність від ненависного
на залежність від коханого?
Зачекай, Ілляно.
Залишся!
Ти залишся.
Лорде Весеміре,
новий кращий друг.
Лісовика зустрів дорогою.
Чував.
А я цього року заледве заробив
на ніч зі старою невмілою шльондрою.
Луко, мені б твої біди.
Свен приводить нових добровольців.
Ніби не досить того, що ми шкодимо собі,
вбиваючи кожного монстра.
Тепер нас буде ще більше.
Я не винен, що люди роблять більше дітей, ніж грошей.
Що,
шльондр бракує?
Іди до дупи.
Тобі всього бракує.
Хлопці, монстри взимку розмножаться,
а навесні роботи вистачить до Назаїру.
А до того часу веселімося,
напиваймося,
а ви два ведіть цих недоумків до світу відьмацтва.
«Відьмаки - це негідники без чеснот.
Справді диявольські істоти, здатні лише вбивати.
Їм немає місця серед гідних людей».
Овва. Як тобі ця маячня?
Хлопці побачили, що вони розвішані по місту, коли поверталися.
«Тетра Ґілкрест». Схоже на ботанічку.
Пуристка.
Патякає, що походить від першої людини-мага.
Ти що, не міг поховати сестер хлопця?
Ти даєш нагоду такій наволочі, як Ґілкрест.
Це зуб виверни, а не василіска.
Я додаю що хочу і як хочу.
Слухай.
-Ти знаєш, який я з дітьми. -Годі вже, юначе.
Ти навчатимеш новобранців фехтуванню.
-Це покарання? -Цієї зими відьмаків на два десятки менше.
Бездарі шукають заробітку в більш вигідних місцях.
То нас цінуватимуть більше.
Чудова зима для забутих трагедій.
Мило.
Отже, цей лісовик.
Чув, ти вважаєш істоту зачаклованою.
Я не недоумок.
Баюн міг таке виробити.
Безперечно, вищий вампір.
Або ж це новий вид лісовика.
Упевнений, то просто ельфи перуть брудну білизну жертовності.
Шкода.
Кілька нових звірів посприяли б бізнесу.
Чому відьмак не зробив цього?
Брехня і змова.
Не дивіться на обличчя.
Я чула, що лісовика вбили.
Подих василіска може згубити десятьох сильних чоловіків.
Ви знайшли тіло істоти?
Відьмаку треба було б тіло, щоб забрати гроші.
І все ж…
Допоможіть змусити короля
надіслати людей в Каер Морен для розслідування.
Ваші послідовники і самі добре зіграли на людському страху.
Посланці затвердять вину відьмаків,
якою б не була правда.
Ви знаєте, як роблять відьмаків?
Які жахи вони роблять з новачками?
Із хлопцями, не старшими за ваших сиріт.
Ваш покійний чоловік зрозумів би.
Я палко шанувала лорда Зербста.
Широкі погляди.
Прогресивний.
Адже він одружився з вами.
Обережно,
Тетро.
Або замовкніть.
Закони Каедвена надають вдові місце чоловіка у суді.
Закони не кажуть забувати про її минуле.
Як добре, моя леді,
що мало хто про це згадував.
Ми не їли кілька днів!
Ми не спали, ледве тримаємося на ногах.
Тепер ми маємо гратися мечами?
Я хочу бути тут не більше за тебе.
У мене здогадка.
Ви вважаєте, що вам краще було б деінде.
Але деінде
ви ніхто.
А тут вам пропонують силу.
Мету.
Повагу.
Шанс пережити жахи зовнішнього світу.
Якщо не хочете цього, тоді це…
для вас марне.
«А якщо не хочете цього,
тоді це для вас марне».
Той дурбелик повний лайна.
Майстер Деґлан готує нас до Шляху.
Нехай буде краще важко тут, ніж там.
Сьогодні мороз.
Замовкни і спробуй поспати.
Не слухайте Томаса.
Право Несподіванки.
Не знав, що належить відьмаку, а той прийшов.
Право Несподіванки.
Так кажуть, коли не мають грошей. Віддають відьмаку дитину.
Тебе продали, чи ти сам захотів?
Мої рідні покинули мене тут. Як більшість.
Хто б сам обрав цей свинарник?
Не бійся.
Вони…
-Вони нас отруять. -Хто?
Тут є маги.
Старі.
Щоб зробити відьмака…
Вони нас уб'ють. Потім повернуть,
але нормальними ми не будемо.
-Це називається… -Випробування травами. Знаю.
І мені буває страшно.
Та я думаю: «Скоро я вийду на Шлях,
сильніший, ніж будь-коли, у мене буде все».
Я більше не боятимуся.
Після випробування ти будеш не просто нормальним.
Повір мені.
-Що… -Це Весемір!
Що сталося? Де ми?
Тихо. Тато розповідав про це місце.
Це Червоне Болото.
Воно прокляте.
Кишить злими духами і бестіями.
Грифонами.
Це перевірка.
Як і всі інші.
На Шляху перший інстинкт відьмака - вціліти.
Справа у розумі, а не мечах.
Ідемо за місяцем, доки не вийдемо.
Якщо наблизиться монстр, ваш медальйон…
Привиди!
Спокійно!
Тримайтеся разом!
Сюди.
Медальйони інколи відчувають бестіарій.
Особливо, коли він повний.
Ви один із них.
Магів, які роблять відьмаків, як казав Томас.
Ви не виглядаєте старим.
Маги повільно старіють.
Відьмаки теж.
Це дає нам десятки років на відточування майстерності.
Випробування - лише частина моїх обов'язків.
Не бійся.
Це лише побічний ефект гібридних генів.
Краллахи.
Я виявив три різновиди цього виду.
Неприємний гібрид.
Майстер Деґлан казав, що монстри не паруються з іншими видами.
Правда.
Але їх можна створити.
Уяви армію бестій,
створених, щоб винищити ельфів та старі раси,
щоб забрати землю і їжу.
Хоча алхімія була
надто грубою.
Більшість гібридів померли миттєво.
Маги створили монстрів,
а потім відьмаків, щоб їх убивати?
Нині ми з магами охороняємо таємниці
такої мутагенної алхімії,
щоб попередити більші зловживання.
Я Райдріх, до речі.
Ти збожеволів, Райдріху?
Відьмак має розуміти своє місце в історії.
Вершник приїхав, поки ти рани зализував.
Залишив тобі лист.
Ти знав, що Томас та інші загинуть на болоті?
Виживає сильніший, хлопче.
Скільки виживає у випробуваннях?
Як коли.
Скільки є відьмаків?
Лист біля ліжка. Прочитай, поки я не спалив.
«Весеміре.
Твої думки, мабуть, далеко, тому напишу коротко.
Твій батько помер.
Каедвен захопив село. Він загинув, допомагаючи втекти лорду і леді,
але їх також убили.
Не повертайся додому, Весеміре,
якщо ти про це думав.
Сподіваюся, ти знайшов тепло і затишок у буремному світі,
і що світ добрий до тебе, та перш за все справедливий.
Мене забрала шляхетна родина з Каедвена.
Вони добрі господарі.
Дозволяють малювати і навчають читати, а також трохи писати.
Мене добре годують, тут спокійно.
У нашому спаленому місті було мало доброго,
а наші ігри в сніжки та солодкі трапези -
це важкі спогади, які я залишила позаду.
Знайди своє відродження, Весеміре.
Позбудься минулих тягарів та болю.
А ще
забудь мене.
Так краще.
Живи і люби.
Ілляна».
РОЗШУК МЕРТВИЙ ЧИ ЖИВИЙ - 400
Гаразд.
То хто хоче поїхати і хильнути десь у затишному місці?
Залишимося і подивимося, хто вціліє.
Це може тривати довго.
Це буде Ескель, Ламберт,
Можливо, Ремус.
То ми можемо піти й напитися?
Нехай киснуть.
А ми вип'ємо.
Повитуха мало не зомліла, коли я прийшов за платою.
Я виглядав жахливо,
червоний і липкий, але ж
така робота.
А стриґа?
Зцілилася?
Так, звісно.
Треба додати до наступної розповіді.
Тій повитусі треба було найняти кращого рятівника.
Людину шляхетну і гідну.
Чоловіка.
Не мутанта.
Лицар уміє боротися з прокляттям стриґ?
І коли навчився? У перерві між реверансами і турнірами?
Ми прийшли випити і спокійно повеселитися.
Чи справа у тому, які ми?
Ви лякаєте цих людей.
Як і ту повитуху, яку ошукали.
Краще йдіть.
Негайно.
Я бачив, як лицарі робили нашу роботу.
Прибирали монстрів.
Повчальні балачки, для всіх.
Особливо для гарненьких.
Тих двох відьмаків треба судити і стратити.
Без зайвих питань.
От я дурна.
Я думала, що в суді ставлять питання.
Вони вбили ваших охоронців, Ваша Високосте. Це їм минеться?
Сір, бармен каже, що ваші лицарі були ініціаторами.
Відьмаки захищалися.
Віра народу в монарха вже похитнулася через лісові напади.
Король дасть, щоб монстри безкарно проливали лицарську кров?
Підемо війною на відьмаків?
Лише так зробимо їх такими, яких ви боїтеся?
Вони смертоносні. Я погоджуюся, Тетро.
І така битва заллє Каедвен кров'ю.
Зібрання має пам'ятати, що крісло леді тут спадкове.
Але воно моє.
Зароблене тілом.
Не кров'ю чи титулом.
Боже, тихо!
Я накажу лицарям убити вас двох, щоб заспокоїти вуха.
Тетра має рацію, сір.
Ваші піддані очікують дій.
А якщо одним пострілом убити двох зайців?
Очистити ліси і не воювати з відьмаками?
Охоронцю?
Ну?
Ти це чуєш?
-Дзижчання? -Гей!
Хочеш, щоб тебе побили,
мутанте?
Краще принеси горщик і трохи хліба.
Доволі щедро, але…
Цим ділитися не треба.
Не так, як у молодості.
Я знала, що відьмаки старіють інакше,
але поглянь на себе!
Ілляно!
Без сумніву, ти уявляв мене старою дівою у рабстві.
Якщо взагалі уявляв.
Ти… Твій лист.
-Тебе продали в новий маєток. -Так.
Зербсти з Каедвена.
Вони буле дуже добрі,
а їхній син захопився мною,
попри моє становище.
Минули віки. Отримала той будинок?
Біля озера?
Боже, будинок біля озера!
Не біля озера, ні.
Та будинок гарний.
Зробила сиротинцем після смерті чоловіка.
У нас були діти. Дівчатка.
Нечемноти, всі три.
Одна зробила мене бабусею. Я не хотіла.
Але вони вперті, мов ослиці.
Нагадують мені тебе часто.
Боже.
Я розбалакалася.
Тобі нудно.
Ні, все добре.
Усе в порядку.
Хоч і неочікувано.
Щось нове.
Але дуже гарне.
У тебе було таке повне…
Ти хочеш убити мого мертвого чоловіка і спалити сиротинець дотла.
Я б не зовсім так висловився.
Лорд Зербст був добрим до мене.
Він не був ідеальним, але
за такими сумують, коли вони йдуть.
Я чула стільки розповідей про тебе.
Навіжений відьмак-найманець.
«Убивця Весемір,
який береться лише за найогидніших істот».
Не так давно ти забивала мені голову цими ідеями.
Для тебе роки минають інакше.
Що таке час?
Усе.
Король хоче подарувати тобі і твоєму другові амністію.
Тож нагадую тобі, що я виконую обов'язки
мого покійного чоловіка лорда Зербста, радника трону.
Кожна угода має ціну.
Убий те, що винищує людей у лісі біля Ард-Каррайгу.
А мій товариш Лука?
Я про нього подбаю.
Розумні умови.
У тебе буде супровід.
Що ж,
із цим проблема.
Шлях доволі ризикований,
а ви - леді, міледі.
Також, така знатна особа
не може вештатися з таким мутантом.
Тоді ти, без сумніву, будеш радий, що я тебе не супроводжую.
Я не маю наміру бути тобі гідом чи нянькою, відьмо.
Мені байдуже, хто твої предки.
Присягаюся,
я вб'ю цю погань.
Для тебе, Ілляно.
Це може бути і не монстр.
Лісовик, який убив вашого Карлайла, був зачарований.
Ельфом.
«Чому ельфом?»
Ще питаєш.
Один дуже старий, але зовні молодий ельф
просив мене допомогти знайти групу загублених дівчат.
Справа в тому, що відьмацтво - це бізнес.
Треба тримати марку.
Тим, хто шукає німф і допомагає ельфам, порядної роботи не дають.
Хіба шановні маги дозволяють чари вогню?
Доти, доки є лише кілька магів, які мають дар керувати полум'ям.
Ти дуже особлива, я бачу.
Ти вважаєш мене дурною.
Але Хаос, він…
Бракує слів для опису.
Відьмаки теж пов'язані з Хаосом.
Але ваш зв'язок зіпсований і згубний.
І менш осудний.
Існує розповідь про відьмака, який допоміг хворому священнику.
Убивця монстрів думав, що хвороба була прокляттям,
яке можна зняти, убивши того, хто його наклав.
Священник швидко вказав на місцеву чаклунку,
дурну дівчину, яка йому заважала.
Відьмак убив її
і отримав належну плату коштовностями.
-Священник, певно, одужав. -Так.
А кілька днів потому
знайшов чудовий камінь серед речей кухарки.
Один із тих, які він дав кмітливому відьмаку.
Він підмовив кухарку отруїти їжу священника. Щоб ошукати його.
Розумний. Я б не здогадався.
Як я й казала,
зіпсований.
Як мило.
-Ти водиш нас колами. -Ні.
Я знаю ці ліси.
Як і лорд Карлайл.
В Аретузі
ми накладали закляття приємних ілюзій на неприємну їжу.
Їжа була приємнішою,
а післясмак ілюзій?
Гіркий.
Хаос очищає наші серця і розум.
Нехай наші очі бачать вірно.
Підійми завісу, яка затуманює розум.
Ця ілюзія була бездоганна.
Для такого мистецтва потрібна сила.
Яка могла зачаклувати лісовика.
Garean bhaedh aip me vhoelynath.
Кітсу?
Подруга?
Подруга друга.
Garean bhaedh aip me vhoelynath.
Так. Мені треба знати, що за лігво і де воно, якщо його оминати,
особливо, якщо ти через нього людей убиваєш.
Відьмаку.
Я ніколи не бачила такий вид василіска.
-Ще одна ілюзія? -Зараз дізнаємося.
Я знаю. Так вона впливає на всіх.
Але поводься чемно.
Ні!
-Він був справжній. -Я тебе недооцінив трохи.
Трохи.
Кітсу, не треба нагнітати.
Відьмаку!
Її сила ілюзії неприродна.
Перший мій побачений монстр був маром.
Змусив жінку бачити жахи, яких не було. Ілюзії.
-Кітсу ельфійка. -То чому вона тхне маром?
Ельфійська школа.
Влітку вони надсилали сюди дітей.
До останнього чистки, тоді тут зробили гарнізон.
Жодних ознак крові.
Але я чую її запах.
Так.
Вона тут була.
Перед нашою бійкою.
Відьмаку.
У мене є ім'я, між іншим.
Що з ними зробили?
Це ельфи.
Дівчата.
Сюди.
Допоможіть.
Боже, ще одна послуга.
Хто це?
Мій друг, я казав.
Він шукав тих дівчат.
Я б міг урятувати кількох, якби ти забув про жадобу, і допоміг.
Їх викрадала Кітсу.
Так. Експериментувала над дівчатами.
Вона змінює їх за допомогою дивної алхімії.
Змінює на що?
На те, чим вона стала.
Я відстежив її, спробував зупинити, але сила Кітсу…
І вона не вбила тебе?
Я знаю, що таким як ти, це важко зрозуміти.
Якщо Кітсу чарами робила дівчат мутантами,
хто змінив її?
Її гени схрестили з генами мара.
Це пояснює неприродну силу.
Вона гібрид.
Як таке можливо?
Так само, як зробили його.
Мутагенна алхімія.
Її таємниці відомі лише магам із Каер Морена.
Ви стоїте за цим усім.
Це нісенітниця.
Убивати монстрів за гроші недостатньо?
Тепер ви їх створюєте?
Відьмакам важко, так, але…
Шкода.
Кілька нових звірів посприяли б бізнесу.
Більше монстрів - більше роботи і грошей.
Кмітливий шахрай.
Присягаюся, Філе, я не…
Ще одна потвора.
Вона все ще ельф.
Ти бачив, що ці істоти можуть.
Філе, якщо у дівчини є половина сили Кітсу,
вона небезпечна.
Ця відьма говорить таке ж про тебе.
Я заберу її. Мій народ виховає її як ельфа.
Милосердно.
Але, певно, невдовзі ви натравите її на нас.
Ви перемогли.
Ви здолали нас.
Принаймні дозвольте негідним
забрати тих, що залишилися, нехай і мутантів.
Як послугу другові.
Бери дитину і йди. Негайно.
Ти зробив велику помилку.
Як дівчинка зашкодить хоч комусь, Філе…
Тоді я її сам уб'ю.
Тихо вітаю тебе і твій меч.
Треба було запропонувати гроші. Тоді ти б усе зробив.
Справа не в ціні.
У відьмака з'явилася совість?
Ти вважаєш себе чистою, Тетро? Ані плямки?
Поглянь назовні.
Там твоя совість.
Брудна, зруйнована, тхне ненавистю.
Займися тим брудом, а я займуся своїм.
Із цього нічого доброго не вийде.
Страх і неуцтво сприяють справі.
Слова Деґлана при першій зустрічі.
Послухай.
Мені треба знати напевно.
Я б попросила тебе втекти зі мною.
Я знаю, що ти маєш зробити.
Я не змушу тебе відчувати, немов ти знову покинув мене.
Я намагалася зупинити його.
Але відьмаки ніколи не вагаються.
Мадам Ґілкрест надала доказ.
Він розводить потвор,
тероризує моє королівство
і ошукує людей.
Про що ви в біса говорите?
Сір, не всі відьмаки знали про гібридів.
Леді Зербст, ви - свідчення необачності
довіряти служникам.
Ваша Високосте…
Якщо ваша ласка, сір,
де зараз мадам Ґілкрест?
Монстри вимирали.
Я захищав наш стиль життя.
Згадай, ти почав заробляти гроші, юначе.
-Не називай мене так. -Міг би й подякувати, хлопче.
Ти прийшов до мене.
Я міг повернути тебе до твоїх горщиків.
Не вдавай, що не знав, що коїв,
коли кинув мені монети.
Ти знав, що я прийду.
Наше завдання - вбивати цих істот,
а не створювати їх.
Я не жалкую про скоєне.
Я ж казав.
Відьмаки не вагаються.
Я знаю.
А що з ельфами?
Ти дав Кітсу шанс, перш ніж змінити її?
Ні, я думав, що ми її вбили.
Та мутація була нестабільна. Забагато сили.
Певно, її смерть - одна з її спритних ілюзій.
Це все, щоб напхати кишені.
Ти завжди звертав забагато уваги на гроші.
Ніколи не дивився на тих, хто платить. Не заглядав у очі.
Ми жахаємо їх.
Єдине, що не дає людям полювати на нас -
страшніші звірі, яких ми стримуємо.
Люди швидко вмирають,
тож витрачають життя
на страх і ненависть.
Спитай гномів чи свою подружку ельфійку.
Людям завжди потрібні монстри.
А тепер потрібні й нам.
Ми всі сироти.
Ми завжди шукали твого захисту.
Ти мусиш спалити це дотла.
Або я це зроблю.
Я не хочу битися з тобою.
Ми маємо захистити себе, Весеміре.
Захистити тебе!
Якщо ви не проти, то не вбивайте один одного,
у нас відвідувачка.
Вона йде.
Знищити відьмаків!
Тетра не марнувала час.
Чутки ширяться.
Не лише про гібридів, але й про відьмаків, які захищають ельфів.
А Лука?
Це все через вас двох.
Вони все одно б прийшли, рано чи пізно.
Ну,
у нас є шанс померти гідно.
Ми з магами знаємо таємниці мутагенної алхімії.
Тетрі потрібні наші голови.
Якщо ми помремо,
відьмаків більше не буде.
Сховайтеся в лабораторіях.
А ми поборемося, покладемо край її культу.
Курва не зустріне світанок.
Якщо недооціните Тетру, то цей захід сонця буде останнім для вас.
Може, вона почує голос розуму.
Нехай він і байстрюк,
але Деґлан має рацію.
Це було неминуче.
Чому?
Бо ви інші.
Вбивати легше, ніж терпіти.
Я хочу, щоб ти пішла якнайдалі.
Тут є діти.
-Вони треновані. -Діти, Весеміре.
Таким був ти, коли тебе забрали.
Я відведу їх у підвал до кінця битви.
Цього разу
я сама вирішу, де мені бути.
Ти завжди мала забагато вогню.
І краси.
Прошу, мені майже 70 років.
Мені теж.
Красиві гори.
Надто чисті для війни.
Згинь і повернися з тілом того, кого ти вбила, відьмо.
Його скарали за тих, кого замордували ваші доморощені бестії.
Їх більше не буде, Тетро.
Даю слово.
Що ж, відьмаки знаються на ціні.
Чого варте твоє слово, Весеміре?
Деякі речі
безцінні.
А ти?
Ти даєш мені слово?
Я тобі нічого не даю.
Окрім шансу наповнити долини наших гарних гір вашими трупами.
Ми - армія відьмаків.
Ти - людина.
Кітсу.
Вона була розлючена, бо ви вдерлися до лігва,
знищили її роботу
і вбили дівчинку, її єдину дитину.
Монстрам битися з монстрами.
Як не схоже на твоїх предків.
До бою!
Бережіть нерви, хлопці. Атакуємо!
-Приберіть мечі! -Немає часу вагатися.
Курва, повір мені хоч раз!
Прошу!
Відьмаки, за моїм наказом!
Зараз!
Спокійно.
Ви в безпеці.
Відьмаків треба стерти з поверхні землі,
а всі сліди посипати попелом їх тіл.
Він іде за Райдріхом!
Ми триматимемо міст. Ви прорідіть ряди.
Ви два, зупиніть її!
Чи пробачиш ти мені, юначе?
Як вона візьме Райдріха, нам кінець.
Знайдіть її!
Зупиніть її!
У зерносховищі є люк.
Він веде до заднього виходу.
Звідки тобі відомо?
Він намагався втекти!
Тікайте якомога далі.
Усі.
Біжіть, щоб п'яти миготіли, щодуху.
Не зупиняйтеся.
[Молиться на ельфійській мові.]
Опустіть мечі.
Це геноцид, Тетро.
Вони вивели тих монстрів через тебе. Тут чистоти немає.
Лише страх і ненависть.
Годі,
прошу!
Ця служниця зрадила Каедвен з відьмаками.
Нехай буде з ними.
Тетро!
Я знищу твоїх людей, і вони не ворухнуть мечами.
Розмріявся.
Радітимеш цьому дню чи ще досі не заспокоївся
після ще однієї ночі знищення монстрів?
Вибач, що хочу бути не лише грубим шельмою.
Глянь на себе.
Ти відьмак.
Ти багатий!
Ми матимемо все,
і ти про мене подбаєш, Весеміре.
Як ти й казав.
Дотримав слова.
Поглянь на мене!
Будинок біля озера.
Вино. Їжа.
Уяви гори монет, у яких ми купаємося.
Ти цього не хотіла. Тобі всього вистачало.
Ні!
Сорок тон овечої крові?
Бідна повитуха!
Розкажи їм, як ти обдурив реданського священника.
Змусив думати, що він проклятий!
-Скільки ти в нього видурив? -Тебе тут немає. Ми тебе втратили.
Що ти таке патякаєш?
Підніміть бармена, спорожніть барила, усім пити!
Не шкодуйте монет.
Так!
Годі!
Усі!
Годі реготати!
Весеміре, поглянь.
Будь відвертим.
Не стій там.
Скажи.
Тобі не подобається, еге ж?
Я…
Я лише думав, чи достатньо ти підкреслила мою красу.
Боже.
Ти мене налякав.
Такий вираз у очах. Такий пригнічений і…
Він ідеальний, Ілляно.
Бездоганний.
Не стій там. Я хочу пити.
Мамо! Скажи Бояну годі!
Він утік із моєю бабкою!
Що сталося, тату?
У тебе сумне обличчя.
Ні.
Це неправильно.
Досить ігор з розумом, Кітсу. Годі фантазій.
Ти обіцяв дбати про мене, еге ж?
Захистити мене.
Ти несправжня.
Правда - не ілюзія.
Від неї не втечеш.
Геть від мене!
Ти залишив мене тут, любий.
Із покинутими мріями й сподіваннями.
І тепер знову покидаєш мене.
Лише цього разу
я не буду в одязі, при дворі, з титулами.
Я буду так, як ти.
Загублена й самотня.
Без кохання.
Ні, Ілляно. Я кохаю тебе.
Ти любиш лише гроші.
Їх ще так багато треба зібрати, еге ж?
Припини.
Тут ми будемо, якими схочемо, Весеміре.
Багатими.
Разом.
Тут час не має значення.
Там я можу врятувати її.
Це варте більшого.
Геть із моєї голови.
Я знаю, ти не просив цього.
Ти був лише дитиною.
Звідки тобі знати?
Весеміре!
Не наближайся!
Думаєш, магія тобі допоможе?
Ні…
Ні!
Весеміре.
Це…
це несправжнє.
Я не знала нічого про відьмаків у молодості.
Не знала, що у вас кращий нюх і слух.
Не знала, що відьмак відчув, що я у шафі,
тремчу і ледве дихаю,
дивлячись, як він протяв мечем мою матір.
Дурну чарівницю, яка розсердила довірливого священника.
Монстрам убивати монстрів.
Еге ж…
Отже…
Бери її і йди.
Свен?
Інші?
Мертві.
Усі мої хлопчики.
Окрім тебе.
Діти
врятувалися.
Не втрачай сили.
Тепер вони твої хлопці, юначе.
Зроби з них відьмаків.
Зроби з них
щось краще.
Кращих людей.
Вона цього не просила.
Де ми?
Гарно.
Не схоже на реальність.
Ми знаємо, куди йти?
Востаннє дозволяю хоч комусь із вас вагатися.
Вирішуйте.
Але нас ненавидять.
Монстрів вистачить завжди,
Ґеральте.
ЗА КНИЖКАМИ «ВІДЬМАК» АНДЖЕЯ САПКОВСЬКОГО
Жив-був колись лорд
У темних лісах
Який носив
Срібну стрічку
На
Руці
Бо бандит теж
Боявся
Монстрів
ПЕРЕКЛАД СУБТИТРІВ: ОЛЕНА СКІБІЦЬКА