Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nu am idee ce mă împinge să scriu.
LUMEA CE URMEAZĂ DUPĂ NOI
Scrieţi pentru că simţiţi nevoia sau pentru că e modul dv. de exprimare ?
Nu... Acestea sunt nişte iluzii.
De fapt, cred că sunt obosit.
Am crezut mereu
că prin scris îmi arăt recunoştinţa faţă de ai mei, dar nu e aşa.
Acum, când scriu, o fac pentru mine.
Astfel, trăiesc altceva, mă transpun în altă lume.
Aş putea să-mi povestesc viaţa fără să mă plictisesc.
Nu e vreun efect de catharsis...
Când scriu, îmi vorbesc mie însumi
şi înţeleg ce anume nu merge, unde anume greşesc.
Unde greşiţi ?
CU ŞASE LUNI ÎNAINTE
Bună !
- Pentru cine este ? O duc eu. - Nu, du-te şi aşază-te.
- Bibi, ai ajuns ! - Salut !
- Toate bune ? - Da.
- Poftim, dragule ! - Mulţumesc.
- Mă bucur să te văd. - Şi eu.
Ce mai faci ? Ce scrii acum ?
- Un roman. - Nu vrei să-mi spui despre ce este ?
Ba da, dar e complicat. Nu ţi-ar plăcea.
Dacă nu mi-ar plăcea, schimbă tema.
Scrie despre aventurile inspectorului Jack.
Romanul acela a fost bun.
Era o copilărie... Nu are nicio valoare literară.
Fatma, eu trebuie să plec. La revedere !
Ţi l-am prezentat pe fiul meu ?
- Philippe. Încântat. - Labidi. De asemenea.
E cel care stă la Paris.
- Bun venit la Lyon ! - Mulţumesc.
- Poftim ! - Ce faci ? Nu, nu-i vreau.
- Ba îi iei ! - Ia-i, nu-i vreau. Mamă !
Labidi, ia ce-ţi dă mama ta.
Exact.
- Mă supăr ! - Bine, gata.
- Ia-i ! - Bine.
Bună ziua ! Aş vrea o cafea, vă rog.
Mulţumesc.
Şi am rămas două săptămâni la Tokyo,
pentru că voiam să văd...
Scuză-mă...
Ştiu că e ridicol să te întreb...
Probabil că păţeşti asta des, dar...
Grozav ! Mulţumesc.
Ce spuneai ?
Aşa... Casele de acolo sunt ceva incredibil.
- Spuneai ceva de trenuri... - Da, sunt foarte scumpe.
Mulţumesc.
Poftim, l-ai uitat.
Da, ştiu. Voiam să-ţi dau telefonul meu,
dar mi s-a părut mai elegant decât să-ţi dau doar numărul.
Ai vrea să bem o cafea ?
Sunt deja la o cafea cu o prietenă.
Da, aşa este... Nu-i nimic.
Poate, altă dată, zilele următoare...
Măcar ai numărul meu.
Nu a funcţionat, domnule. Mai încercaţi o dată ?
Nu, nu merge.
Voi plăti doar limonada, atunci.
- Salata şi-o plăteşte ea. - Nicio problemă.
Şi-a dat seama că îmi era jenă,
aşa că s-a prefăcut că e normal să-şi plătească fiecare.
Suntem în secolul XXI, nu mai trebuie să plătească bărbatul.
Ce este ?
E ciudat că ai avut un iubit comedian.
Credeam că au relaţii doar în cercul lor.
Nu, dar, oricum, nu-mi mai trebuie aşa ceva.
Artiştii se gândesc numai la ei înşişi.
Nu toţi, gândeşte-te...
- Stai puţin. Eşti comedian ? - Nu, în niciun caz.
- Spune-mi, altfel... - Nu, nu sunt artist.
Mai scriu. Poate voi scrie şi un roman cândva, dar, deocamdată, nu.
Ca să înţelegi cât de diferit sunt de un artist.
O întreagă discuţie ca să-ţi spun că trebuie să-ţi plăteşti salata...
Apoi, am plecat şi m-a dus la ea.
Dormi sau nu te interesează ?
Nu ştiu ce să-ţi spun. Mi se pare foarte frumos.
Termină...
Serios. Îmi aduc aminte cum am cunoscut-o eu pe Sarah.
Stai să văd dacă e tata acasă. Ar trebui să lucreze în seara aceasta.
- Stai aici. - Promit.
Ce este ?
- Şi după aceea ? - Ce ?
Ai petrecut noaptea cu ea ? A fost frumos ?
Gata, că mă enervezi. Mă culc.
Labidi e îndrăgostit.
Labidi, îndrăgostitul.
Îndrăgostitul Labidi.
Îndrăgostitul Labidi...
Labidi, îndrăgostitul.
Nu fi stresat. Va fi bine.
N-am fi fost aici dacă nu exista un motiv bun.
- O face pentru tine, nu ? - Nu ! Ai puţină încredere !
Scuzaţi-mă ! Discutam cu un scriitor slab care a scris o carte bună.
- Vincent, ce mai faci ? - Bine.
- Da, se vede. Labidi... - Labidi, da.
Frumos nume ! E marocan ?
Tunisian.
Urmaţi-mă. Îl cunoaşteţi pe Benjamin ?
- Bună ziua ! - Încântat.
Să mergem sus, să discutăm în linişte.
Am citit primele trei capitole, pe care mi le-a trimis Vincent.
Sunt foarte promiţătoare. Ţi-am citit şi nuvela.
Dar mi se pare că ce avem aici e de amploare.
Şi nuvela e bună, dar aici avem ceva superior,
revoluţionar, care corespunde liniei noastre editoriale.
Să reuşeşti, la vârsta ta,
să te proiectezi în contextul Războiului din Algeria cu o asemenea precizie
e o calitate pe care noi o căutăm.
Dat fiind subiectul, ar fi bine să-l publicăm în septembrie,
în luna noilor apariţii literare.
Pentru asta am avea nevoie de manuscris în şase luni.
Crezi că vei reuşi ?
Da, poţi avea încredere în Labidi.
El respectă mereu termenele, e foarte muncitor.
Şase luni e un termen bun.
Perfect, mergem pe această variantă. Dar, dacă nu suntem mulţumiţi
sau nu respecţi termenul, încheiem colaborarea.
Da, bineînţeles.
Perfect. Te rog să semnezi.
- Mulţumesc. - Nu, eu îţi mulţumesc.
Aşa, foarte bine...
- Vă mulţumesc. - Mulţumesc, Isabelle.
- Pe curând ! - Pa !
Bravo !
- Salut ! Fabrice ? - Da.
O seară bună !
Minus 843...
La naiba !
Aleksei: "E urgent ! Am rămas pe-afară !"
Fir-ar să fie...
Îmi pare rău.
Bună ! Ai sunat la Elisa Rollet.
Lasă-mi un mesaj, te rog.
Eu sunt...
Voiam să vorbesc cu tine, să-ţi aud vocea.
Te sun mai târziu. Te pup.
Felicitări !
Mulţumesc. Dar ştii că tu ar fi trebuit să publici primul.
Vorbeşti prostii.
Tu eşti bine ? Tot la Vincent stai ?
Da, da...
- E bine ? - E bine, da...
- Deci îţi merge bine ? - Da, excelent.
Ce drăguţ că ai venit !
- Ce mai faci ? - Foarte bine, acum, că te văd.
Te las să te odihneşti.
E foarte scump trenul acum.
De aceea nu am putut veni până acum. Îmi pare rău...
Nu-ţi face griji.
Spune-mi, Bibi, ai şi tu o iubită ?
Mie îmi plăcea când veneai acasă cu gagici.
Erau extraordinare.
Nu ştiu cum faci, la ce figură ai...
Mie şi mamei tale ne-au reuşit toate, dar pe tine te-am greşit puţin.
- Serios ? - Da.
Te-am greşit.
În viaţă nu se poate să-ţi iasă chiar toate.
Ce cauţi aici ?
Vezi ? Nu mai tuşesc.
Ţi-am spus eu că reuşesc să mă apuc.
Am putea profita de ocazie, să ne vedem. Nu vin des aici.
Tocmai asta e problema.
Am ajuns. Te las.
Stai ! Hai să ne vedem când termini cursurile.
Îţi trimit adresa. Vorbim şi, pe urmă, dacă nu mai vrei, nu ne mai vedem.
Tu hotărăşti. E bine ?
- Bună ziua ! - Bună ziua !
- Aş vrea o cafea, vă rog. - Desigur.
Mulţumesc.
Luaţi loc.
Mulţumesc mult.
Unde erai ?
Mamă, ţi-o prezint pe Elisa.
- Bună ziua ! - Bună !
- Vino, tată ! - Elisa. Încântată.
Încântată.
Fatma... Iar el e tatăl meu, Jacques.
- Este Elisa. - Elisa.
- Bună ziua ! Elisa. Încântată. - Bună ziua !
Vă pup.
- Să ne aşezăm. - Da.
Nu mi-ai spus că nu poartă vălul.
Da, am uitat să-ţi spun.
Îl port de obicei, dar nu voiam să vă deranjez cu ceva.
Acum, înţeleg cărui motiv se datorează vizita la Lyon.
Da...
Bună ziua !
- Aveţi clienţi. - Da... Revin.
Te omor ! Trebuia să-mi spui.
- Eşti nebun. - Da.
Intră !
Să mă descalţ ?
Da, dacă vrei. Dar nu am făcut curăţenie.
Mă bucur că sunt aici.
Pot să te sărut ?
La naiba !
Cine este ?
Scuze ! Puteţi să vă prefaceţi că nu sunt aici.
Nu ! Ce faci ?
Aleksei !
Ieşi din duş !
Ieşi de-acolo !
Îl omor...
- Aleksei ! - Taci !
Dar ce faci acolo ? Ieşi din duş, e ridicol !
Ies din duş.
- Bună ! - Elisa !
- Aleksei ? - Chiar el.
Sunt un idiot.
Scuzaţi-mă, dar eram la întâlnire cu cineva de pe Tinder.
Mi-a făcut vânt după prima bere şi nu ştiam unde să mă duc.
Aşa că iată-mă aici.
Bună !
Ce faci ?! Bună !
- Îl faci fericit pe prietenul meu. - Pleacă de-aici !
Asta mă face şi pe mine fericit.
Zici că e o maşină de tuns iarba...
Nu îşi găseşte chirie ?
Îşi caută.
Dar eu aş vrea
să găsesc altceva
şi să mă mut cu tine.
Vrei ?
Da.
Da, m-ai sunat ?
Termină !
- Mulţumesc, dragule. - Poţi să-ţi pui nişte sare.
- Mulţumesc pentru masa delicioasă. - Te rog... Nu sunt în stare de nimic.
Îmi pare rău.
E tare !
Ce muzică e asta ?
Despre viaţă.
Aleluia, atunci !
- Poftim ! - Mulţumesc.
O zi bună !
- Poftim ! - Mulţumesc.
O zi bună !
- Bună seara ! - Bună !
- Clémence, da ? - Da.
- Poftim ! - Perfect ! Mulţumesc !
Labidi ?
Tu eşti ? Ce-i cu tine aici ?
- Îl cunoşti ? - Da, e un prieten de la facultate.
Labidi, ţi-o prezint pe Clémence.
- Încântat de cunoştinţă. - De asemenea.
- Trebuie să fug. - Stai puţin !
Te ocupi cu asta de mult timp ?
- Nu, pentru romanul meu m-am apucat. - Am înţeles...
Ca să intru în pielea personajului...
Deci e un roman contemporan.
Da...
Vrei să faci o pauză ? Am comandat pentru patru persoane.
Nu, eşti amabil, dar mai am livrări de făcut.
Trebuie să menţin ritmul, altfel, aş trişa.
- Poate ne vedem la un pahar. - Mi-ar face plăcere.
- Pa ! - Pa !
Tată, contabilul ar putea să-ţi umfle puţin salariul ?
Evident. Cu 1 200 de euro, nu sunt un garant de încredere.
La revedere !
E la etajul întâi.
Fiind mulţi, veţi merge doi câte doi.
Pe ceilalţi îi rog să aştepte afară, nu pe hol, din respect pentru vecini.
La final, dacă sunteţi interesaţi, îmi daţi dosarul şi vă contactez eu.
- Scuzaţi-mă... - Da ?
- Eu nu am dosar în format fizic. - Nu aveţi dosar ?
Nu. Nu mi se pare ecologic, dar vi-l pot trimite pe e-mail.
Doamnă, pretextele ecologiste
pentru a economisi doi euro şi pentru a nu pregăti un dosar
îmi dau prea multă bătaie de cap.
Aşadar, dacă sunteţi ecologistă, vă propun să plecaţi pe jos.
Poate ne vedem data viitoare.
Mai sunt astfel de persoane sau ne-am înţeles ?
Excelent ! Atunci, să începem vizita.
O bere artizanală ?
Da.
Eşti foarte drăguţ totuşi.
Da, mi se mai întâmplă.
Am găsit un apartament.
E curat, luminos... Are parchet, cornişe şi băi.
Pari surprinsă.
E al nostru.
Mâine semnez.
Te bucuri ?
Îmi doresc să stau cu tine.
Să fim amândoi tot timpul.
Nu, e mobilat.
- Dar e bine, nu ? - Da, foarte bine.
Dar nu e prea scumpă zona ?
- 1 200 de euro. - 1 200 !
Nu contează, mă descurc.
Da, normal...
Ce zici, îţi place ?
E grozav. Foarte frumos.
Ce e cu tine aici ?
- E acasă tatăl tău ? - Nu, e la serviciu.
Ce s-a întâmplat ?
Nu ştiu...
Nu cred că pot.
- Dar îţi doreai apartamentul... - Nu ştiu.
Dar am discutat la Paris, voiai şi tu... Nu pricep.
Am făcut o alegere împreună.
Doar nu fugim aşa, la cea mai mică problemă...
Nu înţeleg de ce ai plecat aşa...
Poate nu crezi în ideea de cuplu, dar nu contează.
Te rog să crezi în mine.
Voi face totul ca să-ţi fie bine.
În orice caz, nu vreau să-ţi fac rău...
Tocmai, că nu am discutat.
Ai vorbit doar tu,
dar nu m-ai întrebat cum ar fi pentru mine să plec,
să mă mut din oraş şi să locuim împreună,
când eu nu am stat decât aici, cu tata...
Iar acolo nu mă simt acasă.
Ai ales singur şi apartamentul, şi mobila...
Pe mine nu m-ai întrebat nimic.
Putem lua un alt apartament, dacă asta e problema.
- Voiam să-ţi fac o bucurie. - Dar mă bucur...
Atunci, vrei să ai acolo lucrurile tale ? Hai să le luăm...
- Luăm asta... - Acela e al tatei !
Iepuraşul ? E al tatălui tău ?
De fapt, nu-mi permit.
Nu-ţi pot da jumătate din chirie. Nu am bani.
Ţi-am spus că aş putea crezând că nu vei găsi un apartament.
Tu glumeşti ? Am făcut două ore cu trenul până aici.
Data viitoare, scrie-mi un mesaj. Ar fi mai ieftin.
- Eu vorbesc serios, Labidi. - Elisa, şi eu vorbesc serios.
Dacă ţi-am promis că iau un apartament, aşa facem. Mă descurc eu.
Tu te ocupi de examenul tău. Plătesc eu chiria integral.
După ce vei lua examenul, vei plăti şi tu.
- Dar nu eşti obligat să suporţi totul. - Ba asta voi face, stai liniştită.
Batem palma ?
- Nu ai ceva de repetat ? - Eşti caraghios ! Dă-mi-l mie.
Povesteşte-mi ceva de istorie.
Lucrai la ceva despre Roma, despre războiul "pudic"...
Ce este ?
Era vorba despre al Doilea Război Punic.
- Al Doilea Război Punic ? - Da.
- Au fost două războaie punice ? - De fapt...
- Fir-ar să fie ! - Dar...
E în regulă, pe cuvânt.
Cum v-am spus de la început,
nu are nicio importanţă dacă eşti tânăr sau bătrân.
Până la urmă, adevărata întrebare este
cum poţi câştiga rapid sume mari.
- Am putea să jucăm la loto. - E o prostie.
Lasă, urmărim horoscopul.
- Ce anume ? - Horoscopul, zodia ta.
Nu de noroc avem noi nevoie, ci de ceva concret şi rapid.
- Şi la ce te uiţi acolo ? - Mă gândeam să investesc la bursă.
Cu ajutorul algoritmilor poţi câştiga. Dar trebuie să poţi face un împrumut.
Şi eu vorbesc prostii ? Eu măcar sunt realistă.
- Dar e un plan realist. - Da, da...
Numai că nu te pricepi tu.
Nu, tipul acela nu e scriitor !
Intră !
Descalţă-te.
Da, da. Bine.
Glumeşti ? Nu se poate !
Ţine-l puţin.
Nu. Cum să-l ia pe el ca să scrie asta ?
Nu ! Nici numele nu e în stare să şi-l scrie !
Pe cuvânt ! Îţi închipui ? Nu...
Dă-l naibii ! Dă-i naibii pe toţi !
Normal. Nu, nici el nu e scriitor.
Nu, nu... Fii atent...
Bine. Da, ne mai auzim. Da, pa ! Te pup.
Ce zici, Michel ? Îl mai cunoşti pe Labidi ?
Nu, nu-l mai cunoşti !
Cum îţi mai merge ?
Da, îmi închipui...
Ai primit o mare şansă şi, în două luni, nu mi-ai trimis nimic.
- Ai ceva mai important de făcut ? - Nu... Lucrez, stai liniştit.
Ai ceva mai important...
Crezi că ai putea să-mi dai un avans
şi să-ţi dau eu banii înapoi când semnez ?
Te-ai îndrăgostit !
Îţi spun, ai încurcat-o.
Să fii îndrăgostit nu e o afacere bună.
- E o afacere bună ? - Nu, nu este.
Vezi ? Hai să-ţi explic, e foarte simplu.
Cu cât scrii mai repede, cu atât mai repede semnezi şi ai banii.
- Alo ? - Ce s-a întâmplat ?
Nimic. Voiam să ştiu ce face fiul meu. Nu am voie ?
- Ba da... Sunt foarte bine. - Mă bucur.
- Dar tu sigur eşti bine ? - Da. De ce nu aş fi ?
- Lucrezi ? - Da, scriu.
Tata e bine ?
Da. Ai vorbit cu el de curând ?
Nu. De ce ? Ce are ?
Nu te mai gândi mereu că ar fi vreo problemă !
Acum lucrează mai puţin. Stă mai mult pe-acasă.
Ne ocupăm mai mult de noi şi se simte foarte bine.
- Ieri ne-am făcut clătite. - Da ?
Atunci, te las, dacă lucrai.
- S-o pupi pe Elisa. - Bine.
- Te îmbrăţişez. - Şi eu.
- Te pup ! - Şi eu.
De ce nu-mi dai să citesc ce scrii ?
Pentru că nu e aşa de interesant.
Dar scrii cartea ca să fie citită, nu ?
- Va fi publicată. - Nu ştiu...
Crezi că nu o voi citi şi eu, oricum, după ce va fi lansată ?
Ţi-am citit şi nuvela aceea pentru care ai fost premiat.
Ai citit nuvela ?
Da. Mi s-a părut extraordinară.
"Vă informăm că soldul contului dv. nu ne permite"
"să procesăm plata către Immo Voltaire."
"Vă acordăm un termen de 17 zile"
"pentru a acoperi deficitul de pe contul dv."
- Tu eşti Axel ? - Da. Labidi ?
- Da. Salut ! - Salut !
- Poftim ! - Mulţumesc.
Arată impecabil.
- Mulţumesc. - Grozav ! Şi banii...
Da, scuze !
Banii... Poftim !
Aşa !
E perfect.
- O zi bună ! Pa ! - La fel !
Să recapitulăm: un iPad Air, în valoare de 570 de euro,
şi o cameră foto Kodak F7X, în valoare de 450 de euro.
Şi nu aţi fost martor la furt ?
Nu. Eram la terasă şi, când am vrut să plătesc,
rucsacul meu nu mai era sub masă.
Ştiţi cumva rasa suspectului ?
Caucaziană, mediteraneeană, africană ?
Ce vreţi să spuneţi ?
Dacă bănuiţi că a fost un arab, trebuie să ne spuneţi.
Nu ştiu... Mi-au furat rucsacul, dar nu am văzut nimic.
Bine. Atunci, încheiem declaraţia.
Da, foarte bine.
- O zi bună, domnule ! - O zi bună !
Şi cu literatura cum merge ?
Sunt şi suişuri, şi coborâşuri, după cum ştiţi şi dv.
În ţara noastră cultura e denigrată.
Spuneţi-mi, de ce ne-aţi sunat ? Aveţi vreo problemă cu contul ?
Cum vă spuneam, suntem într-un proces de restructurare.
Tocmai au schimbat contabilul...
Ne vor vira salariile pe data de 9, în loc de 5.
Şi mă întrebam dacă se poate să retrageţi chiria pe 10.
Desigur, nicio problemă.
O zi bună, domnule !
Perfect ! Mulţumesc mult.
Eşti foarte tare.
Acum aştept să-mi vireze asigurarea, şi s-a rezolvat.
- Scuză-mă ! - Da ?
- Îmi dai şi mie o ţigară, te rog ? - Sigur că da.
Mulţumesc. Şi cum te cheamă ?
- Mă cheamă Lola. - Lola ? Frumos nume !
Dar am pe cineva. Îmi pare rău...
- Ai pe cineva ? - Da.
Atunci, să-l saluţi din partea mea.
Bine.
Bună ! Eu sunt Aleksei.
- Bună ! - Bună !
Pa !
De ce ? Fir-ar să fie !
Du-te naibii !
- Salut ! - Eşti bine ?
- Vorbeşti prostii. - Poftim ?
Săptămâna viitoare semnez contractul de vânzare.
Nu ai înţeles, săptămâna viitoare semnez contractul de vânzare.
Trei camere, balcon lung, cu orientare spre sud...
E o comoară.
Ştii ce mi-aş dori acum ?
Ca destinul să-mi aducă în cale o fată minunată,
care să-mi împărtăşească pasiunile.
Tu ştii ce pasiuni am eu: comedia, ciclismul...
De ce numai eu nu am parte de asta ?
Fosta ta iubită tot nu ţi-a dat niciun semn ?
Nu.
De când ai plecat, mă simt foarte singur.
Elisa ce face ?
"... vă vom vira suma de 1 625 de euro."
Ştii ce ? Îţi fac cinste, ca să mă revanşez. E bine ?
- Ce faci ? - Bine.
- Ţi-o prezint pe Hyacinthe. - Încântată.
Ea spune că nu e mare lucru simularea de admitere.
Dimpotrivă, simularea e mai grea decât examenul.
- La examen vei lua o notă mai bună. - Vezi ?
În cinstea Elisei !
Şi a lui Hyacinthe ! Bine ai venit !
Bine ai venit, Hyacinthe !
Mă duc la toaletă.
Tu cu ce te ocupi ?
Sunt la Universitatea de Artă.
Interesant ! Şi la ce profil eşti ?
La teatru. Dar mai fac şi dans... Te pricepi şi tu ?
Nu. Eu am fost cu un comedian o perioadă, atâta tot.
Îi dedic această piesă Elisei, pe care o iubesc enorm
şi care a obţinut 14 puncte la simularea de admitere.
Vreau să mai spun că simularea de admitere nu e simplă deloc.
S-o aplaudăm ! Mulţumesc !
Bravo !
Trebuie să încurajăm studenţii şi tinerii.
Vei uita toate aceste zile,
Care ne aparţin numai nouă,
Toate aceste dimineţi În care ne trezim îmbrăţişaţi
Şi dragostea Pe care ne-o împărtăşim oriunde.
Vei uita durerea pe care o simţi Când mă vezi suferind,
Toate momentele grele În care nu-ţi găseşti cuvintele.
Şi tot ce poţi face este să pleci.
Vei uita zâmbetul acela,
Privirile în care se citea eternitatea,
Toate cuvintele Pentru care jurăm să nu le uităm...
Vei uita, vei uita...
Tu nu aveai un roman de scris ?
Labidi ?
Ce naiba ?! Idiotule !
Dumnezeule !
Ce ai păţit ?
Nimic, stai liniştită.
- Ce ai ? - Ai grijă ! Nu mă apăsa prea tare.
Dar ce ai ?
Am încercat să mă arunc în faţa unui camion, ca să iau asigurarea,
dar nu mi-a ieşit.
Idioţii au chemat pompierii. Au crezut că am vrut să mă sinucid.
Aşa nu se mai poate...
Nu am nimic, stai liniştită. Trebuie doar să mă odihnesc.
Poţi să te dezbraci ?
Da ?
Nu se poate !
- Eu sunt. - Ce faci ?
Bine. Tu mi-ai trimis bani ?
- Când ne-a sunat Elisa... - Nu ! De ce aţi făcut asta ?
- Nu vă putem lăsa aşa. - Dar nu aveţi bani ! E absurd.
Suntem părinţii tăi. E normal.
Dar mă descurc eu... Important e să aveţi grijă de voi.
Labidi, trebuie să accepţi şi câte un ajutor.
Când putem, îţi dăm.
Dar nu vreau să aveţi probleme din cauza mea.
Dar nu avem probleme. Nu ştiam ce să facem cu banii aceia.
Avem tot ce ne trebuie. Ne-am luat şi găini.
V-aţi luat găini ?
Da. Iar una dintre ele îmi aminteşte de tine.
Nu-ţi mai face griji. Dimpotrivă, spune-ne când ai probleme.
Am încercat, dar nu am reuşit. Asta este, nu-i nimic.
Noi nu ne lăsăm descurajaţi. Nu renunţa aşa de uşor. Vei reuşi.
- Totul e în regulă ? Eşti stresat ? - Nu, e în regulă.
Bine. Noi ne tutuim aici, aşa că-mi cer scuze.
- Nicio problemă. - Nu suntem nişte pretenţioşi.
Să ştii că avem mulţi candidaţi, dar am remarcat CV-ul tău,
pentru că ai un profil deosebit.
Ai studii, ceea ce e grozav.
Şi îţi este familiar mediul cultural. Exact aşa sunt şi clienţii noştri.
- Sunt intelectuali... - Am înţeles.
Tu vei şti cum să vorbeşti cu ei.
Cel mai important este să empatizezi cu clientul.
Suntem prietenoşi, iar asta face parte din ADN-ul mărcii.
Toate materialele sunt prietenoase cu mediul,
ramele sunt biodegradabile...
Dar suntem prietenoşi şi cu omul.
Pentru fiecare pereche vândută, donăm una celor defavorizaţi.
Şi trebuie să le spui acest lucru, pentru că asta contează astăzi.
De asemenea, trebuie să fii amabil. Pare o prostie, dar e important.
- Ai întrebări ? - Nu.
Ai putea să-mi spui trei puncte forte ale personalităţii tale ?
Nu ştiu... Mi se pare o întrebare stupidă.
Mă incomodează întrebările acestea. Îmi pare rău...
Nu ai pentru ce. Tocmai de aceea te vrem aici.
Originalitatea trebuie cultivată.
Rămâi aşa, să nu te schimbi.
- Începi de astăzi ? - Da.
- Excelent ! Oferim salariul minim... - Da.
Ştiai ?
Dar ai prime. Dacă vinzi mai mult, câştigi mai mult.
- Bună ziua ! - Bună ziua !
- Vă las să vă uitaţi ? - Da, mulţumesc.
Cu plăcere.
- Suzanne ! - Da ?
- A intrat un client. - Şi e vreo problemă ?
Nu ştiu. Poate vrei să te ocupi tu de el.
Nu. De ce ? Acum e treaba ta.
- Du-te ! Faci parte din echipă. - Bine.
Eşti amabil, relaxat, stai de vorbă cu el...
Oferă-i asta. Are efect întotdeauna.
- Bine. - Du-te.
- Concentrează-te ! - Da.
Fă vânzare !
- Doriţi o cafea ? - Nu, mulţumesc.
E din partea casei, nu vă taxăm.
Mulţumesc, nu beau cafea.
E grozavă, iar eu nu am băut de dimineaţă...
Cu ce vă ocupaţi ?
- Sunt editor. - Serios ?
- Editor literar sau de presă ? - Literar.
Editor literar ! Extraordinar. La ce editură ?
La Éditions de Minuit. Nu ştiu dacă aţi auzit de ea.
Da, am auzit. Am citit multe cărţi de Tanguy Viel.
Tocmai a publicat ultima lui carte, "Aisberg".
- E bună. Nu ştiu dacă aţi citit-o. - Nu, nu încă.
E excelentă, v-o recomand. Suntem mulţumiţi de vânzări.
Rama aceasta nu e rea deloc.
Are o formă drăguţă şi am impresia că-mi vine bine.
- Da, arată bine aceasta. - Ce părere aveţi ?
- Cred că veţi vinde multe cărţi cu ea. - Aşa sper.
"Tehnici de vânzare. Metoda SONCAS."
"Siguranţă, orgoliu, noutate..."
- Labidi ? - "Confort, bani..."
- Da ? - Nu e nimeni în magazin.
M-am gândit că putem profita, să-ţi evaluăm tehnica.
Bine.
- Eşti gata ? - Da.
Poţi să-mi spui cum ne comportăm cu un client de tip "roşu" ?
E clientul grăbit,
care îşi doreşte lucruri concrete şi crede că ştie totul.
- Aceasta îmi place. - De acord cu dv.
Îi copiez mimica, îl aprob.
Argumentez, dar fără să-l contrazic.
- Exact. Îl laşi să câştige. - Da.
"Galben" ?
- E clientul emotiv. - Da.
Caută lucruri originale
şi se consideră o personalitate artistică.
Simulez o relaţie amicală, ca să-i câştig încrederea.
- Arată bine. - Îmi amintiţi de Beatles.
- Ai fost pregătit bine. - Da.
Şi de ce facem toate astea ?
Ca să câştigăm bani...
Clienta care a cumpărat rama nr. 239 ţi-a lăsat numărul.
Asta înseamnă că ai lucrat bine.
Bună seara ! Mai e deschis ?
Bună seara ! Intraţi !
Caut o pereche de ochelari specială, pentru o miopie foarte gravă.
- Înţeleg. - Dacă aveţi recomandări...
V-aş recomanda perechea aceasta, cu model leopard.
- Excelent ! - Vă vor veni bine.
Să vedem...
Nu, e urâtă.
- Nu vă supăraţi, dar... - Atunci, probaţi perechea aceasta.
- Mă uit şi alături. - Nu, probaţi-o.
Bine, am încredere în dv. Să vedem...
Arată-mi şi mie.
- Nu-ţi stă rău. - Ai talent, serios.
Îmi vin foarte bine.
Şefa ta mai e aici ?
Nu pleca.
Nu are nimic.
- Îmi pare rău, e oribil. - Stai liniştit.
Nu am erecţie.
Nu e locul ideal, de aceea. Stai liniştit.
- Iartă-mă. - Nu-i nimic.
Îmi pare rău, nu ştiu ce am. Sunt obosit...
- La naiba... - Nu mă atinge !
- Încetează ! Ce faci ? - Ia-ţi lucrurile şi pleacă !
- Dar despre ce e vorba ? - Ce e asta ?
Ce este, Labidi ?
Nimic... Nu ştiu de ce l-am păstrat.
Dacă nu e nimic, ce e cu el ? Nu te cred !
Afară ! Ia-ţi lucrurile şi pleacă !
Muncesc toată ziua...
Ştii că nu aş face aşa ceva, aşa că încetează, te rog.
Cum să nu... Ridică-te şi pleacă !
Nu mai suport ! Gata, de ajuns !
Fac totul pentru tine. Înţelegi ?
Încetează !
Lasă-mă în pace ! Mă doare !
- Eşti nebun ! - Vrei să pleci ?
Vrei să-mi spui că viaţa în cuplu e oribilă, că mai bine stai singură ?
N-ai decât să pleci !
Fir-ar să fie !
Nu se poate...
- Sunt noi ? - Da.
- 40 de euro ? - Da.
- Mulţumesc. - O zi bună !
Păstrează restul.
Pe curând !
Să nu-ţi ceri scuze, idiotule !
Să-mi cer eu scuze pentru că tu stai în drum ?
Ai vreo problemă ?
Problema mea e că tu şi amicii tăi idioţi o faceţi pe interesanţii !
Tu eşti un idiot, cu gagica ta cu tot !
- Gata, de ajuns ! - Lasă-l !
- Cară-te !
Elisa ?
"Plec la mama."
"Ai nevoie de timp pentru tine."
"Ar fi bine să ne îndepărtăm puţin unul de celălalt."
Vii, te rog ? Aş vrea să terminăm azi.
- Şi-aşa stau numai la serviciu... - Da, scuză-mă.
"Labidi, nu sunt supărată."
"Numai că amândoi avem nevoie de timp."
Bună ! Ai sunat la Elisa Rollet. Lasă-mi un mesaj şi te voi suna eu.
Eu sunt. Voiam să văd ce mai faci.
Bună ! Ai sunat la Elisa Rollet. Lasă-mi un mesaj şi te sun eu.
Philippe !
Bună ziua !
Vă las singuri.
Bine.
- Te sun. - Bine.
A murit tata.
"Ieri a murit tata..."
"Ba nu, alaltăieri. Nici nu mai ştiu exact."
"Mă aflu în acel moment ulterior despre care nu credeam că va sosi."
"Tata a murit, iar eu nu am fost fiul pe care îl merita."
"Nici nu am încercat."
"Bibi, Habibi... Fiul care nu e în stare de nimic."
"Fiul cel mic, mofturos şi orgolios."
"Tata a murit..."
"Nu-mi amintesc să-i fi spus că îl iubesc."
- Ascultă ! - Ce este ?
- Nu-ţi aminteşte de nimic ? - Ba da.
Ce amintire !
Mă doare braţul...
Eşti gata ?
- Vino ! - Ce faci ?
Aminteşte-ţi...
Ce drăguţ eşti...
"Mi-aş dori să învăţ să iubesc ca el într-o zi."
"Tata s-a căsătorit cu mama, luând religia şi numele ei,"
"pentru imperfecţiunile sale, în care el vedea unicitatea."
"Tata a murit. Nu am ştiut să-l salvez."
Trebuie să deschidem barul.
"Mama e tunisiană."
"Trăsăturile mele nu trădează acest lucru."
"Numele e singura mea legătură cu originile."
Bună ziua ! Cu ce vă pot servi ?
"Mama a făcut totul pentru a-mi şterge trăsăturile fiului de imigrant,"
"ferindu-se de problemele vremurilor."
"Din punct de vedere social, sunt un bastard, un parvenit,"
"un om de rând, boem,"
"sărac..."
"... care se preface că trăieşte precum bogaţii."
"Dispun de timpul pe care ţi-l oferă salariile bune,"
"dar nevoile mele sunt ale celor cu venituri mici."
"În mine se reunesc distanţa şi dispreţul dintre clasele sociale"
"şi am ambiţia omului credincios."
"Nu aparţin de nimic. E o boală contemporană,"
"acest gol inevitabil în care ne prăbuşim."
"M-am transformat în ceea ce uram."
"O doză culturală reprezintă o dovadă a inteligenţei."
"Sunt clovnul clasei mijlocii."
"Mi se cere să-mi aştern viaţa, cu lipsurile ei,"
"ca să se convingă că e o realitate."
"Furatul şi trişatul nu-ţi oferă nici satisfacţie, nici plăcere."
"Dar, ca să rezişti, ai nevoie de putere."
Îţi spun, dar rămâne între noi.
Voiau să te concedieze. Eu te-am apărat, le-am spus:
"E un vânzător foarte bun. Oamenii au încredere în el."
"Vânzările bune sunt dovada."
Prin urmare, vei rămâne la noi. Dar nu vei mai primi primele.
Ai plecat de la magazin în toiul zilei, Labidi.
Ai lipsit de la serviciu zile consecutive.
Este inacceptabil. Îţi dai seama ?
Trebuie să ne recâştigi încrederea.
Să ne arăţi că firma aceasta e familia ta,
că ai încredere în noi,
că poţi discuta cu noi, că suntem uniţi.
Noi suntem alături de tine.
Ne întoarcem la treabă ?
Va fi bine. Haide !
Labidi, hai să fim sinceri. Îţi baţi joc de mine.
Ai semnat cu un editor bun, scriai un roman excelent...
Şi, după atâtea luni, îmi trimiţi porcăria asta ?
Dacă voiai să-ţi povesteşti viaţa, trebuia să-ţi faci un blog.
Chiar crezi că poţi plictisi cititorii cu problemele tale ?
Toţi avem probleme.
Christine Angot ne-a tot bătut la cap. Termenul a expirat.
Iar tu vii cu o faţă nevinovată...
Asta am vrut să fac, aşa mă simt eu bine.
Poate că nu e bun, dar eu sunt mulţumit.
Dacă nu îţi convine, înţeleg. Voi apela la altcineva.
Mai faci şi pe interesantul ! Ştii bine că sunt obligat să-l trimit.
Ce părere îşi vor face editorii despre mine ?
Şi ce e cu prostia asta de titlu ?
Ce aveai impresia că faci, un film de autor ?
Dacă nu-ţi place, eu plec...
Nu, manuscrisul îmi aparţine ! E al meu.
E proprietatea mea.
Chiar dacă e slab, e al meu. Sunt proprietarul unui lucru fără valoare.
"Elisa..."
"Mi-aş fi dorit să pot spune că m-am înşelat în privinţa ei,"
"că îmi pare urâtă, dar nu pot."
"Era frumoasă şi m-am îndrăgostit de ea la prima vedere."
"Elisa dormea pe burtă."
"M-am întins lângă ea şi am strâns-o în braţe."
"Nu voiam să-i mai dau drumul."
"Sunt aici, te ţin în braţe, te protejez şi te însoţesc."
"Nu plec nicăieri, nu te las."
"Povestea noastră e o boală comună."
"O voi iubi până la final."
Te iubesc.
Salut !
Ce este ?
Hyacinthe... Nu-mi mai răspunde.
De cât timp nu ţi-a răspuns ?
De două ore.
De două ore ?
Asta nu înseamnă nimic.
Nu se gândeşte la mine cum mă gândesc eu la ea.
Vrei să-mi fii martor ?
Te însori ?
Idiotule !
Te însori... Când este ?
Peste 15 zile.
Ce repede...
Da, repede. Ce credeai ?
Sunt uimit.
Felicitări !
Mulţumesc.
Nu e o discuţie obişnuită.
Nu am mai văzut niciodată o asemenea schimbare de direcţie.
Dar recunosc că sunt foarte impresionantă.
Nu e o temă epuizată, pentru că autobiografia e un gen
care merită reînnoit.
Iar aici, actualitatea situaţiilor,
caracterul acesta imanent al lor, îmbogăţeşte discursul.
Iar faptul că urmează alegeri va propulsa romanul,
ca pe un de mărturie a tinerilor de astăzi.
Pot să vă spun că este exact ceea ce lipsea.
Exact asta i-am spus şi eu.
Am fost uimit şi, după ce l-am citit,
mi-am spus că trebuie să ţi-l trimit.
Mai întâi vom publica un tiraj mic, să vedem dacă are succes.
Dacă romanul câştigă cititorii, vom publica un tiraj mai mare
şi vom face mai multă publicitate.
E perfect.
Puteţi lua loc.
Bună ziua !
Vă mulţumesc pentru prezenţa dv. în această dimineaţă la primărie,
instituţie care reprezintă republica,
poporul, libertatea, egalitatea, fraternitatea,
dar care este şi adăpostul legăturilor sociale,
al lucrurilor care ne permit să ne reunim aici.
Ce uniune mai frumoasă există decât cea pe care o celebrăm astăzi ?
Azi celebrăm uniunea lui Labidi El Morchedi...
Bună ziua ! Sunteţi scriitor. Ce romantic !
V-aţi născut pe 21 decembrie 1990, la Cergy, în Val-d'Oise.
Sunteţi fiul lui Jacques François Reville, El Morchedi, după căsătorie.
Gândurile noastre, ale tuturor, se duc către el astăzi.
Şi fiul Fatmei El Morchedi... Bună ziua, doamnă !
Dv. vă căsătoriţi cu Elisa Rollet. E o idee minunată.
Dv. sunteţi studentă,
v-aţi născut pe 13 iulie 1997, la Lyon, în Rhône.
Salutări tuturor celor din Lyon !
Sunteţi fiica lui Denis Rollet şi a lui Marion Dorine Henry, divorţaţi.
Aşa este în dragoste...
Acum iubeşti, mâine îţi trece... Ca în cântecul lui Calogero.
Martorii sunt Aleksei Kouyenski... Bună ziua, domnule !
Sunteţi digital asset manager.
Martor din partea dv., Elisa, e May Maupas.
Dv. sunteţi studentă, iar noi avem nevoie de toţi cei care studiază.
Aşadar, vă rog să vă apropiaţi
pentru acest moment emoţionant.
Domnule Labidi El Morchedi,
fiul lui Jacques François Reville, El Morchedi după căsătorie,
şi al Fatmei El Morchedi,
luaţi în căsătorie pe doamna Elisa Rollet,
fiica lui Denis Rollet şi a lui Marion Dorine Henry ?
Da.
Doamnă Elisa Rollet, fiica lui Denis Rollet şi a lui Marion Dorine Henry,
luaţi în căsătorie pe domnul Labidi El Morchedi,
fiul lui Jacques François Reville, El Morchedi,
şi al Fatmei El Morchedi ?
Da.
Vă declar căsătoriţi.
Vă puteţi săruta.
Ce frumoasă e dragostea când e împărtăşită !
Aşadar, doamnă Elisa şi domnule Labidi,
acum puteţi schimba verighetele.
Nu avem verighete.
Un cuplu original până la capăt. Ce emoţionant !
Oricum, cea mai frumoasă dovadă este uniunea celebrată astăzi
în prezenţa familiei şi a prietenilor.
Să bem un pahar în cinstea uniunii voastre !
Mulţumim.
Priviţi-i !
- Încântată. - De asemenea !
Tu trebuie să fii faimosul Benjamin. Încântată !
Surpriză !
Primul exemplar.
L-am primit azi-dimineaţă. Felicitări !
"Lumea ce urmează după noi".
Nu am reuşit să fac nimic cu titlul.
- Au ţinut să-l păstreze. - E foarte bun.
Ce frumoasă este ! Ai văzut, Hyacinthe ?
Dar voi unde eraţi ?
Nu ţi-ai dat seama de nimic ? Asta e o problemă...
Un film dedicat Lolei
Aţi urmărit filmul LUMEA CE URMEAZĂ DUPĂ NOI
Traducerea: FAST TITLES MEDIA