Downloaded from YTS.MX
NETFLIXOV HUMORISTIČNI SPECIJAL
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dame i gospodo, zaplješćite Theu Vonu!
Što ima, Nashville?
Baš je lijepo vidjeti vas!
Drago mi je što sam ovdje.
Vidite moju rodno neutralnu frizuru.
Nemojte počinjati s tim sranjima o jednakosti.
Ne znate kojega sam spola.
Možda sam najopakija lezbijka koju ste vidjeli!
Kujo, ja sam Margaret.
Nogomet je moj život.
Izgledam kao govno.
Mislili ste da ne znam?
Ali znam.
Izgledam kao govno. Neki sam dan shvatio
da izgledam kao osoba koju ljudi žicaju šibice.
Jesam li plod incesta?
Znate takve tipove? Koji si šeću ruku?
Moja frizura promiče jednakost.
Nema jednakije frizure.
Svi je mrze.
Ako vam je u životu preteško,
ošišajte se i vi ovako.
I odjednom će vam se kalendar isprazniti.
Nitko nema očekivanja od osobe s ovom frizurom.
Izvučete se iz bilo čega.
„Beba je pala u bunar!”
A vi...
„Čekam hot-dog.
Kakva beba?
Beba mačke?”
Nema očekivanja od ovakve frizure.
Posao? Ma ne.
Posao je za druge.
Moj frend ima posao. I drukčiju frizuru.
Stalno se žali.
„Šef mi stalno uvaljuje još posla.”
Izgledaš kao da ga znaš obaviti, Randalle!
Izgledaš kao da ga znaš obaviti!
Kompa moj, neka ti naraste ova obrnuta psihologija.
Vide te na poslu s ovom frizurom i...
„Vidimo se na pauzi!”
Ne smiju me otpustiti. Možda sam žena.
Danas moraš biti žena.
Želim da mi se penis uvuče.
„To je dugačka vagina, policajče. Nemojte mi uzeti posao!”
Prije spavanja radim vježbe za uvlačenje pimpeka.
Ništa ne smije visjeti želim li imati budućnost.
Lijepo je biti u Nashvilleu. Hvala vam na dobrodošlici.
Hvala vam.
Živio sam u Los Angelesu. Taj je grad poludio, čovječe.
Da. Ne krivim... požare.
Ne krivim vatricu.
Ondje nema običnih ljudi.
Odrastao sam među običnim ljudima.
Znate.
Tamo su svi fensi. Netko je fensi. Tatica im je fensi.
Znate?
Odrastao...
U kvartu sam imao tipa bez ruku.
Sa svima se mlatio.
Nula ruku.
Dečko se zvao Gurt.
Da.
Ime mu je bilo Edgerton.
Gurt nije ime.
To je zvuk. Recimo da nešto jedete.
Netko vas preplaši. „Gurt!”
Mama mazi mačka.
Javi se prije nego što navališ na mačka, Linda!
Taj momak Edgerton.
Udavio je 30 ljudi u gradu, a ima nula ruku.
Zovu ga Gurt zato što iz imena Edgerton
možete maknuti E i D, pa O i N.
I ostane vam Gurt.
Samo sredina. Takav je i on.
Najdubokoumnije ime koje možete zamisliti.
Ne očekujete da vas može udaviti jer nema ruke.
Bog mu nije dao da proklija.
Prvo bi vas ovako zviznuo glavom.
I onda bi stao na vas da vas uguši. I odskakutao kući.
Kao ljudska cigareta.
Jednom je završio na sudu.
Sudac je rekao: „To je taj jebeni tip?”
A Gurt samo stoji.
Lisice mu vise s ramena.
Ne mogu mu uzeti otiske prstiju.
Valja ramena po tinti.
Crta snjegoviće po papiru.
Baš me zanima što je bilo s njim.
Vjerojatno su ga upucali.
U ljude ne biste smjeli pucati.
Dobro, osim u neke.
On zapravo nije čovjek,
nego visoka zmija.
Ne zna čitati.
Guši druge.
Zmija, frende.
Lako. Osnovni uvjeti za zmiju.
Lako zaključiš.
Da, odrastao sam s običnim ljudima.
Imali smo tipa u kvartu. Zvao se Jogi.
Da, mliječni proizvodi i sve to.
Da, da. Jogurt.
Maslac, mantequilla. To je španjolski maslac.
Kul. Zvuči seksi na španjolskome.
Mantequilla. Dobro, dobro.
Koliko je stara?
Bio je taj Jogi u kvartu.
Ima Downov sindrom.
Neću vas... Ako ne vjerujete u to,
neću raspravljati s vama.
Radite što želite vani, u vlastito vrijeme.
Ima ga.
Svi imamo nešto. On ima to.
Tako je. Vjerujem da ga ima.
Ali njegova majka nikad nije to dobila napismeno.
Jer je bila alkoholičarka.
Samo ga je imao.
Freelanceao je.
Mama se i fiksala. Kaže ona: „Nema on to!”
„Eno ga!
Ima Downov sindrom!” A ona: „Ma nema!
Moj je mali Irac.”
Nije on Irac.
Nitko nije toliki Irac, gđo Janet.
Trebao bi biti 700 posto Irac.
Gotovo Škot.
Ne ismijavam klince s Downovim.
Ne bih to nikada učinio.
Ako to mislite...
Nemojte to misliti.
Ako nešto mislite, ne znači da to i radim.
Svi imamo nešto, znate?
Svašta. Ja možda imam gubu.
A nemam pojma što je to.
Bilo bi šokantno.
Saznati da je imam.
Jogi i ja išli bismo piti alkohol.
Svi misle da ljudi s Downovim ne piju alkohol.
Uglavnom valjda i ne piju,
ali on je bome pio.
Pili smo alkohol u hotelu Ramada, u našemu gradu.
Prije ubojstva.
Znate li...
Netko je ubijen u svakome hotelu iz lanca Ramada.
Da.
Postojao je Tumblr: svakoubojstvouRamadi.com.
Kul. Dobro, nije kul...
Fora.
U dva hotela nikoga nisu ubili.
Forumi su popizdili.
„Svi baš lijepo spavaju.”
Srećom, nekoga su ubili u tim Ramadama.
„Pokoj im vječni.”
Jogi i ja ondje smo pili alkohol s jednim tipom.
Tip je bio noćni upravitelj.
Radio je u Ramadi. Zvao se g. Patrick.
Imao je neko rijetko vino, rizling.
U autu. Točio bi ga u šalicu za kavu. I tako smo brijali.
Poirčili bismo se.
Kada malo bolje razmislim, tip je vjerojatno
bio pedofil, prikriveni.
Shvaćate?
Imao je to u sebi, a njega nije vadio.
Ako si pedofil, zadrži to za sebe, buraz.
I problem je riješen.
I tako...
Što se još događa?
Ništa posebno.
Moga je rođaka ugrizao gej tip.
Vidjet ćemo što će biti.
Stvarno.
Istinita priča iz Los Angelesa.
„Najsrdačnijega grada na svijetu”.
A grizu hetero ekipu.
Bila je Noć vještica.
Gej gospodin maskirao se u lane.
Da.
Gej gospodin maskirao se u lane!
Iskočio je iz živice i ugrizao moga rođaka za leđa.
Ravno u leđa.
Ostavio je tragove zuba i sjajila s okusom cimeta.
Testirali su ga. Cimet.
Mislili su da je breskva.
Dosta je takvih sranja.
Bolji smo od toga.
Tip ga je i uštipnuo! Sve ću vam ispričati.
Tip ga je uštipnuo.
Tko štipa ljude?
Starije od šest godina.
Kakav to vrag uđe u tebe da poželiš nekoga uštipnuti?
Da zgrabiš njegov djelić
i jebeno ga ozlijediš.
To mora stati.
Bolji smo od toga.
Sav sam se nabrijao.
Kažu da vrijeđam gejeve.
Nije istina.
Budi gej, kompa.
Ali nemoj noću gristi ljude.
Vani.
Frende, nemoj noću gristi ljude vani.
Svi smo ludi.
Više nije čudno biti gej.
Nitko mi nije proturječio.
Ideš!
Nitko...
Nitko nije ni pročistio grlo. Ideš!
Svi smo bili pomalo gej.
Ne kažem da biti gej nije divno, nego samo da više nije rijetkost.
Znam mnogo više gej osoba negoli
osoba koje znaju žonglirati.
Mnogo više.
LGBTQŽ! To je to.
Ne smijemo nikoga izostaviti.
Svi držimo kuglice u zraku.
Kaže mi moj prijatelj Wallace:
„Stari, mislim da volim muškarce.”
Rekoh mu: „Daniel pak...
Sve pet, ali ovo je mnogo važnija vijest.”
Svi smo bili malo gej.
Ako ste bili u... Sjećate li se Quiznosa?
Onih sendvičarnica.
U Quiznos su većinom odlazili muškarci.
Ne bih mogao nabrojiti sedam žena koje su tamo išle da mi date četiri tjedna.
Quiznos, čovječe. Odete onamo.
Zalutate onamo.
Vrata zaškripe kada ulazite.
I uzmete onu tostiranu mrcinu.
Sjedite sami za stolom i pokušavate
ovladati tom sengulicom.
Uhvatite pogled nekoga tipa.
I osjetite leptiriće.
Niste gej, ali niste ni hetero. Tako to ide.
Da!
Quiznos je bio uvod u homoseksualnost.
Ostavio bih im takav komentar.
Svi smo bili malo gej.
Recimo da ste bili u prijateljevoj kući.
Jednoga rujna.
Vani je bilo hladno. Prespavali ste ondje
jer niste htjeli ići kući po hladnoći.
On u svojoj sobi, vi na kauču.
On je rano otišao na posao, a vi ste se uvukli u još topao krevet.
Kužite?
Nisi gej, ali nisi ni hetero, frajeru.
Nešto se događa.
Nismo toliko različiti. Svi smo pomalo gej.
Svatko je oko 11 posto gej.
A to nije toliko mnogo, pa...
Moj grad nije bio raznolik.
Jednoga je dečka udarila munja, ali...
Da, sve je isplanirao da dođe do love.
Tip je bio u komi,
a mi smo bili ljubomorni.
„Vidi ovoga jebenog bogataša.
Udiše doprinose koje mi plaćamo!”
Moj grad nije bio raznolik.
U mojemu su kvartu živjeli siromašni crnci i siromašni bijelci.
Stalno slušam o privilegiranim bijelcima.
Jebiga.
Prošla baba s kolačima.
Znao sam neke jebače s puloverima.
Nemojte me krivo shvatiti, ali ja sam zimi nosio dvije potkošulje.
„Hoće li me grijati?”
„Da, hoće!”
„Ali hladno mi je. I izgledam kao sportaš.”
Moji prijatelji crnci ljutili su se.
„Vidi što ste nam učinili.
Vidi što ste učinili.”
Buraz, ja bih učinio ta sranja?
I doselio se u kuću do tvoje?
Hoćemo li podijeliti ove šljive?
Zajedno smo u govnima.
Misliš da sam ti ja sve uzeo? A nemam ništa?
Netko je uzeo i tebi i meni.
I gleda kako se svađamo oko toga.
Zeleni su privilegirani.
Zeleni su jebeno privilegirani.
Siromašni se vole svađati. To mi je užas.
Siromašan si? „Jesam!”
Moga je brata u kvartu pogodio harpun.
Jebena morska igla, buraz.
Da.
Netko je bacio to sranje iz prošlosti.
Oborilo ga je koplje koje putuje kroz vrijeme.
Siromašni se vole tući.
Često sam se tukao. Protiv crnaca.
Ne znam jeste li se ikad tukli s crncima.
Oni pobijede, buraz.
Oni pobijede.
Jednom su varali.
Zaskočila su me petorica crnaca. U mraku.
Ne znam jeste li se tukli s petoricom crnaca po noći.
Zamislite da se tučete s petoricom crnaca.
Zatvorite oči.
S koliko se sada crnaca tučete?
S koliko god njih vaša mašta stvori.
Bilo je teško. Živjeli smo u siromaštvu.
Siromaštvo je bilo nepredvidljivo i zabavno.
Da.
Znao sam nekoga tko je izgorio u jarku.
Gotovo se izvukao, ali stalno su ga bacali u vatru.
A toga nema u finim zajednicama.
Mi smo bili freelanceri.
Bilo nam je zanimljivo.
Siromaštvo ne pita za boju kože.
Ali znam da je nekima teže.
Vjerojatno je nekim etničkim skupinama teže.
Mislim da...
Zaboravljamo da je i bijelcima teško.
Pokušavao sam dobiti financijsku pomoć na koledžu.
Otišao sam u ured za financijsku pomoć.
Tamo je radila slatka crnkinja, gđa Linda.
Htio sam dobiti financijsku pomoć za siromašne bijele klince.
Takvo što ne postoji.
Za siromašne?
Rekla je da moram biti crnac, latino,
američki Indijanac, ili porijeklom s pacifičkih otoka.
Jebeni surfer?
Surferi dobivaju lovu? A mi nemamo izlaz na more!
Rekla je: „Vrati se kad postaneš crnac.”
Rekoh: „Koja je lozinka, Linda?”
Uputila me košarkaškome treneru.
Ali on ne radi crne klince.
Već su bili crni.
Nije tako dobar trener.
Znate ljude koji se maskiraju u crnce?
Ne odobravam to.
Ali kada vidim nekoga da to radi, stanem na sekundu.
Želim se uvjeriti
da ne pokušava dobiti financijsku pomoć.
Ako to tako ide, cijeloga me obojite.
Ne morate pretjerivati. Mogu biti i Filipinac.
Postat ću i pobožan. Bogu hvala.
Moramo se boriti zajedno.
Moj grad nije bio raznolik.
Sjećam se kad smo dobili prvoga meksičkog klinca.
Dobro, nismo ga „dobili”. Krivo sam se izrazio.
Nije stigao u sanduku.
Hectore!
Izađi, kompa. Kako si putovao?
Pojavio se prirodnim putem.
Prirodni latino.
Kod nas ih nije bilo.
Nije da ih nismo htjeli, nego ih nismo imali.
Bog ne daje svima sve.
Mi nismo imali latino osobe.
Bio sam u sedmome razredu.
Imali smo taj predmet. Učili smo o znanosti, biologiji...
Životinjama...
Mnogo gradiva.
Seksualnome odgoju i prirodi.
Jedan momak nije mogao ići van. Zvao se Tot.
Kao oni kroketi, Tater Tots.
Imao je nešto autizma, dobro ga je strefio.
Da. Imao ga je.
Dolazio je u školu pod dekom.
Cijelo je vrijeme bio pod njom i tako je išao kući.
Dali su mu nadimak Kralj Tot.
Jer je bio pod dekom.
Normalan nadimak.
Ako ste dijete pod dekom,
zvat ćemo vas Kralj.
Učiteljica ga je htjela uključiti u događaje, pa smo mu crtali
što se događa vani.
Gurnuli bismo malom Totu slike pod deku.
Malene A4 isječke svemira
za Totskića.
I tako on čuči pod dekom i oko deset ujutro
dobije more informacija.
Priznajem, nekad bih nacrtao prizor rata.
I gurnuo mu sliku pod deku.
A on: „Rat!”
I bio bi gotov.
Sunce!
Morao bi dobiti tri slike Sunca da se smiri.
Da se ne bi tresao pod dekom.
Tot se mora smiriti.
Božje djelo.
Taj je predmet bio divan.
Moram priznati.
Imali smo životinje.
Znate za životinje.
Znate za njih. Vidjeli ste ih.
Imali smo životinje u učionici.
Mogao si držati životinju tijekom sata.
Učiš o znanosti.
A znanost ti u ruci.
Uzmeš si hrčka, zamorca.
Zmiju ili guštera. Kužite?
I doneseš u klupu.
Mačkicu.
Kamenicu, buraz.
Jedan je klinac iz razreda preživio požar.
Nije smio držati ništa što bi ga ogreblo, pa bi dobio kamenicu.
Zvao se Sherman.
Neki su ga zvali Grilani Sherman, ali ja nisam.
Drugi jesu, ali ja nisam.
Nemojte misliti da jesam.
Nikad to nisam rekao.
Učili smo o znanosti.
Držali smo znanost u krilu.
Uzeli bismo raka, maloga...
psića.
Svisca.
Ili... onu vodenu životinju.
Ribicu, tako je.
I imate je u klupi.
Ali ribica je bila bezvezna
jer ste morali smočiti tu kuju svake dvije minute.
Jedan klinac iz razreda, Lester,
ne bi smočio ribicu.
Nije bio bistar.
Morao je otvoriti usta da uči.
„Lestere, smoči tu kuju!
Kuja je suha, buraz!
Smoči kuju!
Prošlo je šest minuta, Les.
Ti si ubojica, kompa.
Preparirat ćeš je! Smoči tu kuju!”
Učili smo o znanosti i držali djelić znanosti.
Petodimenzionalno učenje.
Prekrasno.
I jednoga je dana počeo seksualni odgoj, sex ed.
Slušajte, neki od nas... To je u nama.
Znamo za to. U nama je.
Živi u nama.
Mislio sam da će doći jedan tip, Ed.
Da.
Mislio sam da će Ed utrčati u učionicu
i sve nas poprskati.
Jer sam vidio jednoga freelancera pokraj pruge.
Zvali su ga Amtrak Eddie.
Drkao je pokraj ograde.
Ljudi su mu bacali kovanice kad izdrka.
„Drkaj, Eddie!
Idemo, Eddie!”
Davali su mu kriške breskvi
kroz ogradu,
za energiju.
Ali to je sinonim. Sexual education.
Vlada je opet pobijedila.
I tako mi počnemo sa seksualnim odgojem.
Svi su bili nervozni, zbunjeni.
Jedan je klinac obukao smoking.
Nećemo jebati, Kenneth!
Gledamo grafikone.
A on si maže kosu kolonjskom.
Obuzdaj se, Kenny. Samo grafikoni.
Najjači dečko u školi
onesvijestio se crtajući jajnik na ploči.
Nije nam baš išlo.
Sjedio sam u klupi i ukočio se zbog erekcije.
I držao malu vjevericu.
„Ako vjeverica uzdahne, svršit ću, buraz.”
Čovječe.
Ispričavam se ako sam pretjerao.
Dajte mi još jednu šansu.
Ispričavam se.
Sotona govori iz mene.
Nije li ludo kako Sotona tako lako izađe iz vas?
Mislite da ste pobožni, a odjednom: Sotona.
S Bogom sam I dođe Sotona
Nismo bili dobar razred.
Jednoga je dana došla ravnateljica.
Divna žena. Zvala se Nancy Woods.
Mislim da je nedavno preminula. Nisam siguran.
Gđo Woods, ako ovo gledate,
to je super.
Samo kažem!
Pokušali smo je ubiti. Sjećam se.
Kužite?
Buraz!
Pomoćnik ravnatelja spavao je
u prtljažniku auta za vrijeme velikoga odmora.
Skinuo je bravu
kako bi mogao disati. Luđak.
Zvao se Rollie Coleman.
Nisam trebao spomenuti ime.
Ali nije ni on to trebao raditi pred djecom.
Sad smo kvit, Rollie!
I tako je došla nama pomoćnica ravnatelja Nancy Woods.
Talijanka.
Bila je 700 posto Talijanka.
Visoka jedan metar.
I šumsku jagodu.
Pila je marinaru
i pucala se testosteronom u vrat.
Čista desetka od žene.
Bila je jako opaka.
Ušla je u učionicu i driblala novim učenikom.
Kaže ona: „Ovo je novi učenik.”
Mali Meksikanac.
A mi nikad vidjeli Meksikanca.
Razmišljajte o Meksikancima.
Sada nemojte.
To smo bili mi.
Vidjeli smo Meksikance na desetak crteža.
Neki su bili dobri, neki loši.
To je zmaj.
Napisao si „Meksiko” ispod njega. To je zmaj.
Dobit ćeš četvorku.
Bio je divan dečko.
Krene on učionicom.
Izgledao je drukčije.
Imali smo bijelce i crnce.
Nikad vidjeli takvo dijete.
Koža mu je bila boje muškatnog oraščića.
Imao je...
Imao je brkove.
Ni u najluđim snovima
nismo spojili djecu i brkove.
Ali to je dio latino kulture.
Dečki se naprežu cijelo djetinjstvo...
da bi im niknulo to jebeno paperje.
Cortina de palabras, ay!
Divan dečko.
Krene on učionicom.
Svi upiru prstom. „Jebote!
Zmaj!”
Sjedne u klupu. Zvao se Nicholas. Meksički Nicholas.
I sjedi on tako četiri minute.
Odjednom podigne ruku.
A svi: „Progovorit će.”
Podigne ruku na seksualnome odgoju
i kaže: „G. Blackwell?”
I...
Obožavam meksički naglasak. Super sranje.
Ova je priča istinita.
Svaka riječ.
Želim vjerno reproducirati Nicholasov naglasak.
Točno ga se tako sjećam.
No možda sam bio rasističko dijete.
Podigne on ruku na seksualnome odgoju.
„G. Blackwell, što znači ‘skinuti junf’, frende?”
I svi su skroz poludjeli!
Klinac koji crta jajnike opet je pao u nesvijest.
Svima su ispale životinje.
Zmije su počele loviti vjeverice po učionici.
Ekipa crta pentagrame po klupama.
Kolju ovce koje su doveli od kuće.
Jebene kućne ovce.
Svi su se uzbudili!
Nitko dotad nije postavio pitanje s igrališta
u učionici.
Ta se dva svemira nisu srela.
Nakon četiri minute u našem životu Meksički Nicholas postao je junak.
Junak!
Idući su si dan svi dečki nacrtali brkove.
Ogrnuli su se meksičkim zastavama.
I talijanskim, za koje smo mislili da su meksičke.
Ja sam bio taj!
Puštali smo zmajeve.
Da...
Bio je jedan riđokosi klinac. Riđi.
Ispričavam se, to je rekao moj djed.
I čuo sam to od Morgana Wallena. Žao mi je.
Ne mogu se kontrolirati ni oko crvenokosih žena.
Bio je toliko oduševljen
da je markerom napisao „Meksiko” po licu, vratu i prsima.
Tolika predanost.
Četiri mjeseca su mu to skidali s kože.
Jedan ga je učitelj nakon škole stavio u kadicu,
uzeo deterdžent za suđe i spužvom skidao „Meksiko” s njegovih prsa.
Kad je dobio dijete, imalo je taj trag na koži.
A to je rijetkost.
Hvala.
Zahvalio bih svima
što ste predočili negativan test,
potvrdu o cijepljenju ili lažiranu potvrdu. Hvala od srca.
To je to.
Umrijet ćemo zajedno.
Da!
Barem neću biti u lošem društvu.
Ove su hlače baš uske.
Ne vjerujem da se žene ovako seksaju.
Ovo je nešto jebeno najgluplje što sam vidio.
„Da, jebi me, Randalle!”
„Trpaj, Kyle!”
Ma kakav Kyle?
Bolje ste od toga, dame.
Izvalite se na leđa kao mrtva buba. Bolje ste od toga!
Nicholas je brzo postao Amerikanac. Reći ću vam što je bilo.
Počeo je dobivati ego.
Ego je jedan od najvećih američkih izvoznih proizvoda.
Ego mu je počeo rasti. Drugi dan u školi.
„Da, ja sam junak i jebeni reper.”
Iz nekoga razloga,
čim u Americi netko postane popularan,
odmah odluči postati i reper.
U komi je pet godina.
Probudi se.
„Jebote, do četvrtka moram složiti lagani mikstejp.”
Nicholas je odlučio postati reper.
Morao je nabaviti nakit.
Repersku obveznu opremu.
Ali u našemu gradu nema nakita.
Ne možete ga kupiti.
Ako ste htjeli nakit...
ništa od toga.
Lako ste mogli nabaviti terpentin...
i neke ideje.
Otišao je na rasprodaju stvari preminule starije gospođe.
Da, one umiru.
Otišao je na rasprodaju stvari preminule starije žene
i kupio njezin nakit.
Buraz,
dođe on u školu idući dan.
Izgledao je kao da je opelješio Titanic.
Oko vrata ogrlice za bakice.
Stavio je dva broša.
Na jednome je pisalo: „Sretan Uskrs”.
Na drugome je bila slika muškarca
s natpisom: „Zauvijek tvoj, Carl.”
A mi: „Tko ti je jebeni Carl?”
A Nicholas je na majicu napisao: „Seksi reper Nick”.
Ako klinac nešto želi biti,
a to nije, napisao bi nešto na majicu
i izašao pred ljude.
Odvjetnik.
Doktor.
Voljen.
No Nicholas je pogrešno napisao riječ „reper”.
Dodao je „J”.
Uđe on na seksualni odgoj.
„Seksi rejper Nick”.
I izbace ga iz škole.
Silovanje, rejpanje... Zabranjeno.
Idućega sam Meksikanca vidio tek s 19 godina.
Kada govorimo o nekome gradiću, kažemo
da ta ekipa mrzi nekoga.
U nekim gradićima nemate ništa, ništa ne znate.
Nemate priliku upoznati drukčije ljude.
Dobro bi nam došao
program razmjene.
Moj grad može slati Randyje i Darrele u svijet.
A nama slobodno mogu poslati Marije.
Španjolke.
Forica.
Fora.
Ispalo je
da sam više latino nego što sam mislio
jer mi je otac iz Nikaragve.
Migrirao je ovamo.
Migrirao? Kao životinje? Nemam pojma je li to dobar izraz.
Doletio je kao guska u V-formaciji. Nemam blage veze.
Došao je ovamo 1922. godine.
Imao je 70 kada sam rođen. On se rodio 1910.
Koja ludnica.
Djed mi se rodio 1880.
Da. Nismo imali njegove fotke.
Samo njegov opis, uokviren na zidu.
Netko je zapisao kako je izgledao, a mama je to uokvirila.
A ja: „Isti smo, je l' da?
Slika i prilika. Ide meni kad mama umre.”
I tako...
Moj tata nije mogao raditi.
Mama je radila, a tata je bio kod kuće, s nama.
To su informacije.
Dajem vam ih
jer vam želim reći što se dogodilo.
Kada sam imao devet godina, netko je u gradu umro.
Morao sam ići na sprovod
jer nas je tata stalno slao na neka besplatna sranja.
Ne šalim se.
Tata bi nam uzeo nešto iz Burger Kinga
i ostavio nas u pogrebnom poduzeću.
On bi otišao u kino.
Tada ste po zakonu još smjeli jesti na sprovodima.
Tata mi je morao kupiti odijelo. Za moj prvi sprovod.
Trebalo mi je odijelo.
A bližila se Noć vještica. Kupio mi je kostim Bubimira.
Ne kao spačku.
On, 79-godišnjak, kupuje odijelo.
Vidi taj divan komad u dućanu.
„Moj je sin stvarno uzoran.
Dobit će ovaj vrhunski primjerak od 11 dolara.”
I tako sam ja na pravome sprovodu.
Osoba je mrtva.
A ja u kostimu Bubimira.
U Bubimirovu odijelu. Na ramenima paučina.
Ovo je uzrujalo mnogo ljudi.
Ne znam jeste li kad bili na sprovodu.
Ili samo
vidjeli mrtvu osobu.
To je jedinstven trenutak.
Možete vidjeti mrtvaca.
Smijete virnuti.
Imate priliku vidjeti ga.
Fora je.
Imate insajderski uvid.
Jebeno sam pojurio u red. Bio sam drugi.
Majka ispred mene, otac iza.
Roditelji preminuloga. A ja sam Bubimir.
Ne znam što ću kada priđem lijesu.
Počnem mahati ljudima.
Glumim da sam vidra.
Moje najbolje fore.
Ali nisam znao
da odijelo otraga ima zabodeni nož.
A tipa koji je umro su izboli.
Svijet je selo.
Hvala vam.
Hvala vam što ste dio moga života. I na dobrodošlici.
I hvala vam što podupirete moj podcast.
Ideš.
Cijenim to. Mnogo mi znači.
Htio bih vam se svima odužiti.
Vidjet ćemo se u gradu.
Neću vas moći izbjeći.
Sranje, nisam to smio reći.
Hvala na podršci podcastu.
Znate da smo se bavili samohranim majkama
i nastavit ćemo s time. Najljepša vam hvala.
Hvala. Ispričat ću vam priču.
Moja je majka među najradišnijim muškarcima koje sam upoznao.
Da.
Istina.
Obožavam ovu priču.
Osvojila je trajnu frizuru na radiju.
Da, osvojila ju je. Jasno kao dan.
Obitelj s drugog kraja grada rekla je da je nagrada njihova. Mo'š misliti!
Došla je pomlatiti se s nama.
Dovezla se u kombiju. Ženska izađe i kaže:
„Otkovrčaj tu kuju!”
„Ali već ima frizuru!”
„Otkovrčaj kuju!”
„Nećemo podijeliti frizuru!”
Onda nam je ta obitelj rekla da odjebemo.
Ušla je u kombi, no on nije htio upaliti.
Simbolika moga grada.
Svi viču jedni drugima da odjebu,
a nitko ne može nikamo.
Hvala, dušo. I ti si.
Mama je dobila tu trajnu.
Bila je zakon, buraz.
Nije mogla
okrenuti vrat, nego je...
„Na spavanje!
Na spavanje! Predivna sam!”
I bila je predivna.
Nikad je nisam vidio sređenu
sve dok nije došla s te frizure.
Nikad se nije sređivala.
Nisam vidio...
Radila je svaki dan.
Svaki je dan išla na posao.
Nekad bih je vidio samo kada dolazi s posla.
Nikada nisam vidio majku sređenu.
Nije morala izgledati
nekako određeno, ali...
Nikad nije imala pogled koji je govorio
da se netko potrudio oko nje.
Kada sam je vidio toga dana, pomislio sam:
„Mama osvaja trajne! Sve je jebeno moguće!
Posrat ću se u akvarij!”
Jebeš ribice.
Ja sam za kopno, buraz. Mrzim ribe.
Hajde, neka izađu na kopno i počnu srati.
Lako je jebeno mrmljati sranja pod vodom. Obične kuje.
Mokre kuje.
Ispričavam se.
Nisam trebao reći sve to, ili bar dio.
Mama je dobila trajnu. A na televiziji se vrtjela
reklama za Big Charlie's Chairs.
Bila je to tvrtka koja je prodavala
stvari za sjedenje. Stolce i fotelje.
Reklama kaže: „Najudobnija fotelja
u udobnosti vašega doma.”
I riječi „dvostruka udobnost” bliješte po ekranu.
Dotad nismo čuli za dvostruku udobnost.
Sjećate se?
Tada smo imali samo jednu udobnost.
I bilo nam je dobro. Udobno.
I onda počnu te jebene otmjene spike.
Dvostruka udobnost?
Zna li Crkva za to sranje?
To mi zvuči kao neka vradžbina.
Hvala.
Ali tip je izgledao pouzdano.
Poprskali su ga vodom da izgleda znojno.
Bio je pouzdan.
Imao je odijelo od 11 dijelova.
Pileći batak u svakome džepu.
Razumijete me. Vara.
Izgledao je pouzdano na reklami.
Rekao je da možemo nazvati broj
te da će donijeti fotelju
i dokazati koliko je udobna.
Izgledao je radišno. Moja je mama radišna.
Nazvat ću taj broj i neka doveze fotelju.
Bit ću Kupid i spojiti tipa s mamom.
Postat ću sin čovjeka za namještaj.
Nazovem broj. Javi se Vijetnamka.
Valjda. Nisam imao pojma.
Možda je bio neki zadihani gej tip.
Bit ću iskren.
Kaže: „Charlie doći za četiri do šest tjedni.”
Otprilike.
Četiri do šest tjedana? Ali kada točno?
Čekat ćemo.
Nisam znao koliko će trajna izdržati.
Prva trajna u kući. Imali smo samo dvije mačke i...
pretplatu na časopise.
Onu kada dobijete 30 časopisa za četiri dolara i tuže vas?
Imali smo tu.
Četiri do šest tjedana.
Molio sam se.
„Prema Božjem obećanju, čuvaj trajnu noću, danju.”
Trajna je morala izdržati!
Nabrojite mi šest obitelji koje su osvojile dvije trajne na radiju.
Šah-mat, buraz.
Tri tjedna poslije vikne mi sestra:
„Theo, netko te treba!
I jebi se!”
Strijelac je u horoskopu.
Bio sam u sobi. Učio o svome tijelu.
Svaki bih put naučio isto.
Slušajte,
u životopis moram staviti da sam loš znanstvenik.
Potrčao sam niz stube. Punom brzinom.
I mislim si
da je ovo možda zadnji put da dodirujem ovaj pod.
Kada spojim mamu s Big Chair Charliejem,
imat ćemo jebenu hrpetinu fotelja.
Možda više nikad neću vidjeti pod.
Iz kreveta ću zakoračiti na noćni ormarić,
pa na dvosjed, fotelju,
sofu, divan,
otoman, otoman, otoman i izaći iz kuće.
Jebeni podovi su za siromašne.
Približim se vratima. Ugledam majku.
Kaže: „Tko je to, dovraga?”
„Obuci lijepi ogrtač,
onaj s džepovima!”
Trajna je donekle izdržala,
ali mogla je obaviti zadatak.
Nije bila za otmjenu večeru, nego za švedski stol u kasinu.
Otvorim vrata i ugledam fotelju.
Izgledala je kao da je netko sklepao šest starih modela u jedan.
Čisto sranje.
Čisto sranje!
Pogledom tražim Charlieja,
a njega nema.
Samo dvije odrasle lezbijke.
Jedna je imala frizuru kao ja.
Kažem im: „Vidim da ste vi moje, cure.”
Napokon sam upoznao slične sebi.
Divne djevojke uđu u kuću.
Unesu fotelju.
Stave je u dnevnu sobu.
I posjednu moju mamu u nju.
Fotelja sa strane ima ručicu.
Što više povlačite ručicu, to više udobnosti izlazi iz fotelje.
Sve dok ne ostanete nezaposleni.
Posjele su moju mamu. Povukla je ručicu jednom, dvaput...
Povuče triput i cijeli naslon fotelje
jebeno otpadne.
Mama je projurila pokraj nezaposlenosti,
prema invaliditetu.
Kunem se Bogom, čim je glavom došla do poda,
trajna ju je odbila od njega.
Samo...
Vrag je bacao brze lopte,
ali Bog je pripremio hvatačevu rukavicu.
Majka nas je izbacila.
Mene i predivne odrasle lezbijke. Pozdravili smo se prsima u dvorištu.
One su htjele, ja sam bio maloljetan.
I odvezle su se iz kvarta.
Iskreno, nije mi se sviđao taj kvart.
Ni život u njemu.
Ni odrastanje u njemu.
Nije bio siguran za odrastanje.
U našoj je ulici živjela obitelj Huff.
Jedanaestero djece, nula majica.
Jedan bi mali za blagdane navukao hlače na ruke.
Ta neuka obitelj... Nesretna.
Nesretna obitelj imala je genijalnu ideju.
Jednu od najgenijalnijih za koje sam čuo. Ukrala je znak STOP.
Ne znam otkuda joj.
S ceste kraj nekog spomenika.
Treba znati sa znakovima, buraz.
I...
postavila ga je na ulicu, ispred svoje kuće.
Vozite. Vozač ste. Onaj koji vozi.
Ugledate znak i stanete.
Ali niste na raskrižju.
Tu je samo kuća.
Pitate se koga ste vraga stali,
a najstariji klinci izađu da vam prodaju drogu.
Lokacija je najvažnija.
Ako mislite da nećete kupiti drogu dok stojite,
nemate pojma.
Stale su i divne lezbijke.
Kupile su nekoliko grama.
Tjedan dana poslije doselile se u kvart.
Vodile su ljubav
s najmanje 11 majki u idućih deset godina.
Ako to nije dvostruka udobnost...
ne znam što onda jest.
Ja sam Theo Von! Hvala vam!
Hvala, Nashville! Dužan sam vam. Volim vas.
Hvala vam što ste dio moga života!
Hvala vam. Bilo je lijepo vidjeti vas.
Prijevod titlova: Tomislav Fogec