Downloaded from YTS.MX
NETFLIX-KOMEDIASPESIAALI
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hyvät naiset ja herrat, toivottakaa tervetulleeksi Theo Von.
Miten menee, Nashville?
Melkoinen porukka, upeaa nähdä teidät täällä tänään.
On mukavaa olla täällä.
Hankin itselleni tällaisen sukupuolineutraalin kampauksen.
Eli älkää edes alkako jauhaa tasa-arvosta.
Ette tiedä, mitä sukupuolta olen.
Ehkä olen kovin koskaan tapaamasi lesbo!
Olen Margaret, senkin narttu.
Pallo on elämä.
Näytän ihan kamalalta.
Luulitteko, etten tiennyt sitä?
Todellakin tiedän.
Näytän ihan hirveältä. Tajusin jokin aika sitten,
että näytän ihan valkoroskalta.
Olenko sisäsiittoinen?
Oletteko tavanneet sitä? Joka vie käsivartensa kävelylle?
Se on tasa-arvoinen hiusmalli.
Tasa-arvoisin hiusmalli, jonka voit saada.
Jokainen vihaa tätä hiusmallia.
Jos elämäsi tuntuu liian kiireiseltä,
leikkaa itsellesi tällainen.
Ja katso, kun kalenterisi tyhjenee.
Kukaan ei odota sinulta mitään, kun on tällainen hiusmalli.
Pääset kaikesta helpolla.
Joku huutaa: "Vauvani putosi kaivoon!"
Ja sinä vastaat...
"Odottelen tässä vain hodariani."
"Mikä vauva?"
"Eläinvauva vai?"
Kukaan ei odota mitään, kun on tämä hiusmalli.
Töitä? Ei tosiaan.
Työ on muita varten.
Kamullani on työpaikka ja hieno hiusmalli.
Ja aina hän vain valittaa.
Hän sanoo: "Pomoni tarjoaa koko ajan enemmän töitä."
Koska näytät siltä, että pystyt tekemään ne.
Näytät siltä, että pystyt siihen!
Sinun täytyy kasvattaa itsellesi samanlainen saamattomuuden pehko.
Joku näkee sinulla töissä tämän kampauksen, ja he sanovat:
"Nähdään lounaalla, kamu."
Eivätkä he voi antaa minulle potkuja, koska saatan olla nainen.
Sinun pitää olla nyt nainen.
Yritän imaista penikseni sisääni.
"Se on vain pitkä vagina, pomo."
Teen lerssin sisäänimaisuharjoituksia ennen yöunia.
Vehje täytyy pienentää, jos haluan, että minulla on tulevaisuus.
Mukava olla taas Nashvillessa, kiitos lämpimästä vastaanotosta.
Arvostan sitä, kiitos.
Olen asunut Los Angelesissa. Se paikka on ihan sekaisin.
En syytä peliä.
Enkä syytä pelaajia.
Siellä ei ole yhtään tavallista ihmistä.
Kasvoin normaalien ihmisten ympäröimänä.
Tiedättehän.
Siellä kaikki ovat hienostoa. Jokaisen isätkin ovat hienostoa.
Tiedättekö?
Kasvoin...
Naapurustossani varttui mies ilman käsiä.
Hän tappeli kaikkien kanssa.
Jep, ilman käsiä.
Poika nimeltä Gurt.
Jep.
Oikeasti hänen nimensä oli Edgerton.
Kenenkään nimi ei ole Gurt, ei se ole mikään nimi.
Se on enemmän kuin ääni, vähän kuin söisit jotain.
Tai jos joku säikäyttää sinut. "Gurt!"
Äiti vain silitti mirriään.
Soita, ennen kuin tulet silittämään sitä myös, Linda.
Mutta joo, Edgerton.
Hän kuristi 30 ihmistä kaupungissamme kädettömänä.
Ja häntä kutsuttiin Gurtiksi, koska jos nimestä Edgerton -
ottaa pois kirjaimet E,D,O,N,
siitä tulee Gurt.
Nimen runko. Kuvastaa häntä hyvin.
Se on ehkä surullisin nimi, jonka olen koskaan kuullut.
Hänen ei uskoisi kuristavan ketään -
ilman käsiä.
Jumala jätti hänen valmistamisensa puolitiehen.
Hän vain seisoisi siinä,
ja hän aivastaisi...
Ja niin hän tukehduttaisi sinut ja palaisi kotiin,
kuten mies ilman käsiä.
Hän oli kerran oikeuden edessä,
ja tuomari sanoi: "Tuolleko tyypille te soititte?"
Ja Gurt vain seisoi paikoillaan.
Hänellä oli käsiraudat, mutta ne roikkuivat hänen olkapäillään.
He eivät saa häneltä edes sormenjälkiä.
Hän vain pyöräyttää olkapäätään musteessa.
Hän piirtää lumiukkoja paperille.
Joskus mietin, mitä hänelle tapahtui.
Ehkä joku ampui hänet.
Kenenkään ei pitäisi ampua toista, mutta -
joskus se on ihan oikeutettua.
Hän ei ollut edes mies.
Ennemminkin tosi pitkä käärme.
Ei osaa lukea.
Kuristaa muita.
Todellakin, käärme.
Niin helppoa se on. Perustason käärmematikkaa.
Helppoa ainakin minulle.
Mutta kasvoin tosiaan tavallisten ihmisten ympäröimänä.
Naapurustossamme oli tyyppi, jonka nimi oli Dairy.
Nimetty ruoan mukaan.
Jep. Jugurtin, ja muun sellaisen.
Voi, mantequilla. Se on espanjalaista voita.
Se kuulostaa seksikkäämmältä espanjaksi, eikö niin?
Siis mantequilla, selvä.
Minkä ikäinen hän on?
Naapurustossani asui tyyppi nimeltään Dairy,
jolla oli Downin syndrooma.
Enkä ole täällä, koska... jos et usko,
en ala väittelemään kanssasi.
Voitte tehdä sen ulkona ja omalla ajallanne, mutta -
hänellä oli Down.
Meillä kaikilla oli harmimme, se oli hänen omansa, ja -
minä uskon siihen.
Vaikka hänen äitinsä ei koskaan tutkituttanut häntä.
Koska hän oli alkoholisti.
Joten hänellä vain oli se.
Freelanceri, tiedättehän.
Äitinsä sanoi kamoissaan: "Ei hänellä sellaista ole."
"Tuolla se on!"
"Hänellä on Downin syndrooma," ja hän sanoo: "Eipäs ole!"
"Poikani on irlantilainen."
Hän ei ollut irlantilainen.
Kukaan ei ole noin irlantilainen, neiti Janet.
Oli oltava 700-prosenttisesti irlantilainen.
Melkein skotlantilainen.
Ja minä en vitsaile DS-lapsista.
En tekisi sellaista.
Jos edes mietit sellaista,
älä viitsi.
Ajatus tekemisestä ei tarkoita tekemistä oikeasti.
Meillä kaikilla on jotain.
Mitä tahansa. Minä voin olla spitaalinen.
En edes tiedä, mikä se on.
Se olisi kauheaa.
Kun sain selville, että minulla saattaa olla se.
Minä ja Dairy kävimme juopottelemassa.
Ihmiset luulevat, että Downin syndroomaiset eivät juo alkoholia.
Sanoisin, että yleensä he eivät juo,
mutta tällä kertaa niin kävi.
Tapasimme käydä juopottelemassa kaupunkimme Ramadassa.
Ennen murhaa siellä.
Tiedättekö mitä?
Jokaisessa Ramada-hotellissa on tapahtunut murha.
Jep.
Oli sellainen nettisivukin, jokainenRamadamurha.com tai Tumblr.
Melko siistiä. Tai ei siistiä...
Tai aika hauska juttu, ja -
sitten oli olemassa kaksi Ramadaa, joissa ei ollut tapahtunut murhia,
joten ihmiset kiukuttelivat keskustelupalstoilla.
"Noissa rotanloukuissa nukkuu ilmeisesti hyvin."
Ja onneksi sen jälkeen ihmisiä murhattiin myös niissä hotelleissa.
Rauha heidän muistoilleen.
Kävimme Dairyn kanssa siellä juopottelemassa erään miehen kanssa.
Hän oli mies, joka työskenteli paikassa yövastaavana.
Hän oli töissä Ramadassa, herra Patrick oli hänen nimensä.
Hänellä oli harvinaista Riesling-viiniä -
autonsa takakontissa, ja hän kumosi sitä.
Istuskelimme siis siellä.
Teimme niin kuin irlantilaiset tekevät.
Ja tajusin jälkeenpäin, että se mies oli luultavasti -
pedofiili, joka ei tehnyt mitään.
Tiedättekö?
Hän oli sellainen, muttei käyttäytynyt niin.
Ja se on oikeasti...
Jos olet pedofiili, pidä se omana tietonasi.
Se ratkaisisi ongelman.
Joka tapauksessa...
Ja mitähän muuta vielä?
Ei paljon mitään.
Homomies puri serkkuani.
Sen näkee sitten.
Se on tositarina.
Tositarina Los Angelesissa.
"Maailman ystävällisin kaupunki."
Ja he purevat heteroita.
Se tapahtui halloweenina.
Homomies oli pukeutunut peuran vasaksi.
Jep.
Homomies oli pukeutunut peuran vasaksi!
Hän hyppäsi ulos pusikosta, ja puri serkkuani selkään.
Suoraan selkään.
Jätti hampaanjäljet ja kanelintuoksuista huulikiiltoa selkään.
Tehtiin testi. Jep, kanelia.
He luulivat sen olleen persikkaa.
Tämän täytyy loppua.
Pystymme parempaan.
Ja se tyyppi nipisti miestä. Kerron teille kaiken.
Se tyyppi nipisti häntä.
Kuka nipistää muita?
Alle kuusivuotiaat ehkä.
Kuinka paha pitää olla, että nipistää jotakuta?
Nappaat kiinni pienestä palasta,
ja haluat satuttaa sitä.
Sen täytyy loppua.
Pystymme parempaan.
Olen ihan kiihtyneessä tilassa nyt.
Ja sanotaan: "Tuo on homovastaista."
Ei se ole homovastaista.
Ei minua kiinnosta se, oletko homo vai et.
Älä pure ihmisiä keskellä yötä,
etenkään ulkona.
Älä pure ihmisiä ulkona keskellä yötä.
Kaikkia on satutettu.
Homon uhriksi joutuminen ei ole edes villiä.
Kukaan ei sanonut ei.
Melkoista.
Kukaan...
Kukaan ei sanonut edes...
Meissä kaikissa asuu pieni homo.
En sano, etteikö homous olisi upeaa,
muttei se ole enää yhtä harvinaista kuin ennen.
Tunnen enemmän ihmisiä, jotka ovat homoja -
kuin jongleeraajia.
Paljon enemmän.
L-G-T-B-Q-J.
Emme voi jättää ketään ulkopuolelle.
Entä me, jotka pidämme pallot ilmassa?
Viime kuussa ystäväni Wallace sanoi:
"Hei, minun on kerrottava sinulle, että luulen pitäväni miehistä."
Sanoin: "Daniel...
Joten tiedän, mitä tarkoitat, mutta meillä on iso ongelma käsissämme."
Meissä kaikissa asuu pieni homo.
Jos olisi käynyt Quiznosissa...
Muistatteko vielä Quiznosin?
Voileipäravintola, paljon miehiä.
Quiznos oli enimmäkseen "miesten" ravintola.
En muista seitsemää siellä käynyttä naista,
vaikka olisi neljä viikkoa aikaa.
Quiznosiin mennään miehenä.
Menet sisään,
ja ovi narahtaa hieman, kun avaat sen.
Ja tilaat ison, paahdetun voileivän.
Istut siellä itseksesi, ja yrität -
vain sulautua joukkoon.
Katseesi kohtaa toisen miehen kanssa.
Tunnet perhoset vatsassasi.
Et ole homo, etkä ole hetero. Tiedän, mistä puhun.
Jep!
Quiznos oli porttihuume homoseksuaalisuuteen.
Ja kirjoittaisin sen arvostelukorttiin koska tahansa.
Meissä kaikissa asuu pieni homo.
Entä jos...
olet ollut ystävälläsi,
ehkä kerran, joskus syyskuussa, ja -
ulkona oli todella kylmä. Ja jäit sinne yöksi,
koska et halunnut ajaa kotiin, oli niin kylmä.
Hän nukkui huoneessaan, sinä sohvalla,
hän heräsi aikaisin töihin, ja menit hänen sänkyynsä,
kun se oli vielä lämmin.
Eikö?
Et ole homo, etkä ole hetero.
Jotain tapahtuu.
Emme ole kovinkaan erilaisia. Meissä kaikissa asuu pieni homo.
Jokainen on noin 11-prosenttisesti homo.
Eikä se ole kovin paljoa.
Siellä missä vartuin, ei ollut paljoakaan erilaisuutta.
Yksi tyyppi sai iskun salamasta, mutta...
Hän oli järjestänyt kaiken, ja yritti vain kääriä hyvät korvaukset.
Hulluinta oli, että hän oli koomassa,
ja me olimme hänelle kateellisia.
Mietimme vain, että voi vitsit miten rikas paskiainen.
Elossa veronmaksajien rahoilla.
Meillä ei ollut paljon erilaisuutta.
Naapurustossani asui vain köyhiä tummaihoisia ja köyhiä vaaleaihoisia,
ja kun kuulen jatkuvasti valkoisesta etuoikeudesta, mietin että...
"Ei helvetti.
Jäin ilman."
Tunsin joitain onnekkaita, joilla oli villapaidat.
Älkää ymmärtäkö väärin, mutta minulla oli kaksi t-paitaa talvisin.
"Pitävätkö nämä varmasti minut lämpimänä?"
"Jep, takuulla."
"Minulla on tosi kylmä ja atleettinen olo."
Ja tummaihoiset ystäväni suuttuivat minulle.
"Katso, mitä teit meille."
"Katso, mitä teit."
Luuletteko tosissaan, että tekisin kaiken sen?
Ja muuttaisin vielä naapuriin?
Jaammeko nämä luumut vai emme?
Olemme tässä tilanteessa yhdessä.
Luuletko, että vein sinulta kaiken, ja se katosi kuin tuhka tuuleen?
Joku muu vei kaiken meiltä molemmilta.
Ja he katsovat vierestä riitelyämme.
Se on vihreää etuoikeutta.
Etuoikeus on vihreää.
Köyhät ihmiset tappelevat. Se on pahinta.
"Oletko köyhä? Jep, olen!"
Veljeäni ammuttiin kerran harppuunalla.
Merineula osui häneen.
Jep.
Menneisyydestä, joku heitti sen menneisyydestä.
No niin.
Aikakoneella saapunut ase. Häneen osui.
Köyhät ihmiset tykkäävät tapella.
Tappelin paljon nuorempana. Tappelin tummaihoisten kanssa.
En tiedä, oletteko taistelleet tummaihoisten kanssa, mutta -
he voittavat joka kerta.
He tapaavat voittaa.
Kerran he huijasivat.
Yhtenä yönä viisi tummaihoista miestä hyökkäsi kimppuuni.
Oletko tapellut viiden tummaihoisen kanssa keskellä yötä?
Kuvittele, että niin tapahtuisi.
Sulje silmäsi.
Kuinka monen tummaihoisen miehen kanssa tappelet?
Niin monen, kuin mielikuvitukseen mahtuu.
Se oli rankkaa. Kasvoimme köyhyyden keskellä,
ja köyhyys oli tavallaan kurjaa, mutta tavallaan myös hauskaa.
Jep.
Tunnen jonkun, joka kuoli ojapalossa.
Hän melkein selvisi, mutta hänet heitettiin takaisin.
Sellaista ei koe talonomistajana.
Pitää olla vähän freelancerimpi.
Elämämme oli kiintoisaa.
Köyhyys on rankkaa kaikille, ihonväristä riippumatta.
Tiedän, että osalle se on rankempaa.
Ehkä se on rankempaa toisille etnisyyksille, mutta -
mielestäni joskus...
Joskus unohdamme, että myös valkoihoisilla on vaikeaa.
Muistan, kun yritin hakea opintotukea, kun menin lukioon.
Menin opintotukitoimistoon, ja -
siellä oli pieni suloinen tummaihoinen neiti Linda töissä.
Muistan, kun yritin saada köyhien -
valkoisten opintotukea.
Ei ollut mitään ohjelmia.
Erityisesti köyhille?
Hän sanoi: "Sinun pitää olla tummaihoinen, latino,
alkuperäisasukas, tai Tyynenmeren saarilta."
Kuten surffaajat?
Surffaajat saavat nämä rahat? Me olemme jumissa maalla.
Hän sanoi: "Palaa, kun olet tummaihoinen."
Sanoin: "Mikä on salasana, Linda?"
Hän sanoi: "Mene juttelemaan valkulle."
Sanoin: "Hän ei tee lapsista tummaihoisia.
He olivat sitä jo aiemmin.
Ei hän niin hyvä valkku ole."
Jotkut tekevät blackface-maskeerauksia,
enkä suvaitse sitä lainkaan.
Mutta kun näen jonkun tekevän niin,
haluan vain varmistaa,
etteivät he vain yritä saada opintotukea.
Koska jos kyse on siitä, lainatkaa minullekin itseruskettavaa.
Edes jonkin verran. Voin olla filippiiniläinen.
Luoja siunatkoon.
Meidän täytyy kärsiä yhdessä. Kärsimme yhdessä.
Lapsuudessani ei ollut erilaisuutta.
Muistan, kun ensimmäinen meksikolainen tuli paikalle.
En tarkoittanut sitä niin.
Hän ei tullut missään rahtikontissa.
"Hector!
Miten matkasi meni?"
Hän saapui luonnollisesti.
Luonnollisesti ilmaantunut latino.
Hän oli alueellamme ensimmäinen.
Kyse ei ollut haluamisesta. Heitä ei vain ollut.
Jumala ei anna kaikille kaikkea,
ja hän ei antanut meille latinoja.
Muistan, kun olin seiskaluokkalainen.
Olimme biologian tunnilla.
Käsittelimme eläimiä.
Se oli massiivinen.
Seksivalistusta ulkoilmassa.
Oli tyyppi, joka ei voinut mennä ulos.
Hänen nimensä oli Tot.
T-O-T, melkein kuin toti.
Hän oli hiukan autistinen, itse asiassa vähän enemmänkin,
ja kerran -
hän tuli kouluun peittoon kääriytyneenä.
Ja hän oli koulupäivän lakanassa,
ja meni kotiinsa samalla tavalla kääriytyneenä.
Ja Kuningas Tot oli hänen lempinimensä.
Koska peitto oli hänen viittansa.
Normaali lempinimi.
Jos kääriydyt peittoon,
sinusta tulee Kuningas Tot.
Opettajamme ei halunnut hänen olevan ulkopuolinen,
ja laittoi meidät piirtämään -
ulkona tapahtuvasta,
ja luiskautti ne Totin peiton alle.
Paperinkokoisia palasia maailmasta -
pikkuiselle Totskille.
Hän on aamukymmeneltä peittoonsa kääriytyneenä,
ja saa kunnon tietopläjäyksen.
Selvä!
Myönnän, että joskus piirsin kuvia sodasta,
liu'utin sen peiton alle,
ja hän hihkaisi: "Sota!"
Miettikää Totia.
Auringonpaiste!
Tarvittiin kolme auringonpaistetta rauhoittamiseen.
Jotta lakana lakkaisi tärisemästä.
Lakanan täytyy pysyä paikoillaan. Se oli Tot.
Ja se oli Jumala.
Ja se oli kaunis oppitunti.
Sanon niin, koska -
siellä oli eläimiä.
Tiedättehän, eläimiä.
Eläimet. Olette nähneet. Tiedätte, mistä puhun.
Heillä oli eläimiä luokkahuoneessa.
Tunnin alussa sai eläimen,
ja se oli pulpetilla.
Koska opit tieteestä,
sinulla oli pala tiedettä edessäsi.
Pieni hamsteri tai gerbiili.
Ehkä käärme tai lisko. Tiedättekö?
Se oli pulpetilla.
Pieni kissanpentu,
pieni osterivauva.
Luokassamme oli lapsi, joka oli ollut tulipalossa.
Hän ei voinut pidellä raapivaa,
joten hän sai osterin.
Hänen nimensä oli Sherman.
Kutsuttiin Liekki-Shermaniksi, mutta minä tietenkään en tehnyt niin.
Toiset tekivät niin, en minä.
Älkää edes ajatelko niin.
En koskaan sanonut niin.
Mutta opimme lisää tieteistä.
Edessä oli pala tiedettä.
Pieni erakkorapu,
ehkä pieni koiranpentu,
pieni murmeli.
Ehkä jotain vesieliöitä.
Kaloja.
Se oli pulpetilla.
Kala oli eniten hanurista,
koska sitä piti dipata veteen kahden minuutin välein.
Luokallamme oli myös poika, nimeltä Lester.
Hän ei dipannut kalaansa.
Hän ei ollut kovin älykäs.
Hänen piti pitää suutaan auki oppiakseen jotain.
Lester, jooko, dippaa sitä kalaa!
Se kala oli rutikuiva.
Dippaa sitä kalaa!
On kulunut kuusi minuuttia, Les.
Olet murhaaja.
Et ole taksidermisti. Dippaa sitä kalaa.
Mutta opit lisää tieteestä pala tiedettä edessäsi.
Juokset viidessä eri ulottuvuudessa.
Aidosti kaunista.
Ja yhtenä päivänä alkoi seksivalistus.
Jotkut meistä... Jep, se on sisällämme.
Tiedätte, että se on totta.
Se elää meissä.
Luulin, että se olisi ollut Ed...
Jep.
Luulin, että Ed olisi juossut huoneeseen,
ja lauennut, oikeasti.
Koska olin nähnyt hänet -
runkkaamassa junaradan lähellä,
Amtrak-Eddie.
Laukesi aidan yli.
Lantit lensivät hänen laukeamisensa jälkeen.
Laukea, Eddie, laukea!
Tule jo, Eddie!
Ihmiset ruokkivat persikalla -
aidan reikien läpi, jotta hänellä olisi -
energiaa.
Mutta se on synonyymi seksuaalivalistukselle, joten -
hallitus voittaa taas, se voittaa joka kerta.
Joten opimme seksuaalikasvatuksesta. Ja mitä me tiesimme?
Ihmiset olivat hermostuneita. Kaikki olivat hämmentyneitä.
Yhdellä nuorella oli smokki päällä.
Ei täällä naida, Kenneth.
Katselemme vain kaavioita.
Ja siellä hän suihki partavettä hiuksiinsa.
Vähän vähemmän tuoksua, Kenny. Täällä on vain kaavioita.
Muistan, kun koulun kovanaama -
pyörtyi piirtäessään munasarjoja liitutaululle.
Emme pärjänneet kovin hyvin ryhmänä.
Muistan istuneeni pulpetin ääressä, kokovartaloerektiossa.
Pitelin oravan poikasta.
"Jos tämä otus hengittää syvään, saan orgasmin."
Hittolainen.
Sori, jos siinä oli liikaa informaatiota.
Antakaa minulle uusi mahdollisuus.
Olen pahoillani, minä...
Pahat henget kulkevat lävitseni, anteeksi.
Aika villiä, miten itse Saatana vain tulee ulos sinusta.
Tiedättekö mitä tarkoitan,
luulee olevansa Jumalan lapsi ja saatana tulee.
Näet minut Luoja Ja minä olen saatana
Emme pärjänneet ryhmänä kovin hyvin.
Yhtenä päivänä rehtori tuli luokkaan.
Kaunis nainen, nimeltään Nancy Woods.
Luulen, että hän kuoli hiljattain. En ole ihan varma.
Neiti Woods, jos katsot tätä,
se on hieno juttu.
Voi Luoja, mitä höpisen?
Yritimme tappaa hänet, sen muistan varmaksi.
Tiedättekö, mitä tarkoitan?
Jep.
Vararehtorimme tapasi nukkua -
autonsa takakontissa välitunneilla.
Ja hän otti avaimet pois,
jotta voisi hengittää siellä. Hän oli villi tapaus.
Hän oli tosi villi. Hänen nimensä oli Rollie Coleman,
ehkei olisi pitänyt sanoa nimeä.
Hänen ei olisi pitänyt tehdä sitä lasten edessä.
Tasoissa ollaan, Rollie.
Muistan apulaisrehtorimme Nancy Woodsin tulleen huoneeseen.
Hän oli italialainen.
Hän oli 700-prosenttisesti italialainen.
Vain vajaan metrin pitkä.
Vaahtosammuttimen pituinen.
Joi marinaraa -
ja tykitti steroideja kaulaansa.
Täyden kympin nainen.
Hän oli kovaa tekoa,
ja hän tuli luokkaamme uuden oppilaan kanssa.
Hän sanoi: "Tässä on uusi luokkatoverinne."
Ja poika oli meksikolainen.
Emme olleet nähneet sellaista.
Miettikää meksikolaisia.
Ja nyt lakatkaa.
Sellaisia me olimme.
Olimme nähneet tusinan piirroksia meksikolaisista.
Osa hyviä, osa huonompia.
Tuo on leija.
Kirjoitit "Meksiko" sen alapuolelle. Tuo on leija.
Saat huonon arvosanan.
Ja hän oli komea poika.
Hän kulki luokkahuoneen halki.
Hän näytti erilaiselta...
Oli vain tumma- ja vaaleaihoisia.
Emme olleet nähneet sellaista.
Hän oli muskottipähkinän värinen.
Hänellä...
Hänellä oli viikset.
Villeimmissä unissammekaan -
emme osanneet yhdistää lasta ja viiksiä.
Mutta se on osa latinokulttuuria.
Pojat kiitävät lapsuutensa halki -
vain saadakseen turpajouhet.
Cortina de palabras, ay!
Ja hän oli komea poika.
Hän käveli luokkahuoneen halki.
Ja kaikki ajattelivat, että herrajumala.
"Hän on jutku."
Ja hän istuutuu pulpettinsa ääreen. Nimi on Nicholas. Meksikolainen.
Hän istuu pulpetissa, ja on ollut tunnilla neljä minuuttia,
kunnes hän nostaa kätensä.
Ja kaikki ajattelevat, että hän sanoo jotain.
Hän viittaa seksivalistustunnilla,
ja sanoo: "Hei, herra Blackwell."
Näin.
Rakastan aitoa meksikolaista aksenttia.
Ja tämä tarina on tosi.
Jokainen sana, ja haluan -
kunnioittaa Nicholasin ääntä.
Muistan hänen äänensä juuri tällaisena.
Olisin voinut olla myös rasistilapsi.
Mutta hän nosti kätensä seksivalistustunnilla, ja sanoi:
"Herra Blackwell, mitä tarkoittaa poikuuden menettäminen?"
Ja jokainen luokassa flippasi!
Munasarjapoika oli juuri toipunut, ja hän pyörtyi uudelleen.
Kaikki pudottivat eläimensä.
Käärmeet jahtasivat oravia pitkin luokkahuonetta.
Piirtelimme pentagrammeja huonekaluihin.
Ihmiset tappoivat kotoa tuomiaan lampaita.
Kotoa tuotuja hiton lampaita.
Kaikki innostuivat.
Koska kukaan leikkikentältä ei koskaan kysynyt -
mitään opintiellä.
Nämä kaksi universumia eivät koskaan kohdanneet.
Neljä minuuttia elämässämme,
ja meksikolainen Nicholas oli sankarimme.
Sankarimme!
Seuraavana päivänä kaikki pojat tulivat kouluun piirrettyjen viiksiensä kanssa -
pukeutuen Meksikon lippuun.
Tai oikeastaan Italian lippuihin, joita luulimme meksikolaisiksi.
Se olin minä.
Lennätin leijoja.
Jep.
Yksi oranssitukkainen lapsi, Gingah.
Anteeksi, isoisäni sanoi sen, ja -
Morgan Wallen opetti minulle, sori.
En voi enää olla edes punapäiden lähellä.
Hän oli niin innoissaan,
että hän kirjoitti sanan "Meksiko" kasvoihinsa ja rintaansa tussilla.
Hän todella tarkoitti sitä.
Kesti neljä kuukautta, että hän pääsi ulos kuorestaan.
Yksi opettajistamme laittoi hänet kahluualtaaseen koulun jälkeen -
ja tiskiainetta iholle,
ja yritti harjata "Meksikon" pois rintakehästä.
Vuosia myöhemmin hän sai lapsen, ja lapsella oli sama sana rinnassaan.
Ja se on korvaamatonta.
Kiitos.
Haluan kiittää kaikkia täällä -
negatiivisesta testituloksesta,
tai rokotepassista tai sellaisen väärennöksestä, kiitos paljon.
Eikun menoksi.
Kuolemme yhdessä.
Jep.
Se ei voisi tapahtua paremmassa seurassa. Tiedän sen.
Nämä housut ovat ihan liian tiukat.
Miksi naiset harrastavat seksiä näin?
Tämä on typerin koskaan näkemäni asia.
Voi kyllä, pane minua, Randall.
Pane kovempaa, Kyle.
Kuka helvetti on Kyle?
Naiset, ansaitsette parempaa.
Makaatte selällänne kuin kuollut ötökkä. Pystytte parempaan.
Nicholasista tuli pian USA:lainen, kerron hänestä nyt.
Hänen egonsa alkoi kasvaa.
USA:ssa se on yksi tärkeimmistä vientituotteistamme.
Ego alkoi kasvaa jo toisena koulupäivänä, hän ajatteli:
"Joo, olen sankari ja olen räppäri."
Koska jostain syystä -
heti, kun joku on täällä suosittu,
seuraavana päivänä heidän on räpättävä.
Ihan sama vaikka olisit ollut koomassa viisi vuotta.
Jos heräät...
"Hei, tarvitsen ensijulkaisusi torstaihin mennessä."
Joten Nicholas halusi olla räppäri.
Ja hänen piti hankkia koruja.
Sehän on räppääjien suosituin asuste.
Kaupungissamme ei tosin ollut koruliikettä.
Koruja ei saanut mistään.
Jos halusit koruja...
Et saanut sellaisia.
Mutta meiltä sai esimerkiksi tärpättiä,
ja todella helposti.
Joten hän meni kuolinpesämyyntiin. Vanhempi nainen oli kuollut.
Jep, ihmiset kuolevat.
Ja hän meni menehtyneen vanhemman naisen kuolinpesämyyntiin,
ja osti hänen korunsa.
Ja kuulkaa.
Hän tuli kouluun seuraavana päivänä.
Ja hän näytti siltä kuin hän olisi juuri löytänyt Titanicin hylyn.
Hänellä oli vanhan naisen kaulakorut kaulassaan.
Hänellä oli kaksi rintaneulaa.
Yhdessä niistä luki "hyvää pääsiäistä".
Ja toisessa oli kuva miehestä,
jossa luki "Ikuisesti sinun, Carl".
Mietimme, että kuka helvetti Carl on.
Ja t-paitaansa Nicholas kirjoitti: "Seksikäs räppääjä Nick."
Kun olimme lapsia, ja halusimme olla jotain,
mutta emme olleet mitään, kirjoitimme sen paitaamme,
ja sitten vain olimme.
Lakimiehiä.
Lääkäreitä.
Rakastettuja.
Nicholasille kävi kuitenkin moka, hän kirjoitti räppääjän väärin.
Yksi "P" vaihtui.
Suoraan seksivalistuksesta -
"Seksikäs räplääjä Nickiin".
Ja hänet erotettiin.
Jep, räplääminen on kielletty.
Enkä nähnyt toista meksikolaista ennen kuin olin 19-vuotias.
Joskus mietimme pientä kaupunkia, ja sanomme:
"Nämä ihmiset eivät pidä noista."
Joissain paikoissa ei ole ketään, eikä tiedetä mitään.
Et saa tilaisuutta tuntea niitä ihmisiä.
Minusta olisi hyvä idea,
jos olisi vaihto-ohjelma.
Mistä olen kotoisin lähetämme kaikkien luo Randyn ja Darrelin.
Leikimme yhdessä piirileikkejä.
Espanjalaisia naisia.
Melko siistiä.
Melko siistiä on.
Kävi itse asiassa niin,
että minussa on enemmän latinoverta kuin tiesinkään,
koska isäni olikin Nicaraguasta.
Ja hän vaelsi tänne.
Eläimetkö vain vaeltavat?
En tiedä, mitä se tarkoittaa, mutta joka tapauksessa.
Hän tuli tänne auramuodostelmassa. En tiedä miten hän päätyi tänne.
Mutta hän tuli tänne vuonna 1922.
Isäni oli 70-vuotias, kun synnyin. Hän syntyi vuonna 1910.
Mikä on melko hullua.
Isoisäni syntyi vuonna 1880.
Meillä ei ole hänestä valokuvia.
Meillä oli kuvaus isoisän ulkonäöstä kehystettynä seinällä.
Joku kirjoitti lapulle miltä hän näytti, ja äitini kehysti sen.
Menin aina sen luo, ja sanoin: "Aivan kuin hän."
Näytän ihan häneltä. Saan sen, kun äitini kuolee.
Joka tapauksessa -
isäni ei voinut tehdä töitä.
Ja koska äitini kävi töissä, isäni oli kotona hoitamassa lapsia.
Ja se on tärkeää tietoa.
Jaan tärkeää tietoa,
koska haluan kertoa teille mitä tapahtui.
Kun olin noin yhdeksän, joku kuoli kaupungissamme.
Ja minun piti mennä hautajaisiin,
koska isäni koitti tarjota mahdollisimman paljon ilmaista tekemistä.
En edes vitsaile.
Isäni lempiasia oli -
hakea meille pussillinen piiraita Burger Kingistä.
Sitten hän vei meidät hautauskappeliin -
katsomaan pari iltapäivänäytöstä.
Silloin hautajaisissa sai syödä,
ennen kaikkea lainsäädäntöä.
Joten isäni piti hankkia minulle puku. Se oli ensimmäinen kertani hautajaisissa.
Hänen piti hankkia puku.
Se oli juuri ennen halloweenia. Hän hankki minulle Beetlejuice-asun.
Eikä se ollut edes vitsi.
79-vuotias mies ostamassa pukua.
Hän on apteekissa. Hän näkee sen yksiosaisen puvun.
Hän miettii: "Poika on käyttäytynyt hyvin.
Ostan hänelle tämän 11 dollarin puvun."
Pikakelaus eteenpäin, ja olen oikeissa hautajaisissa.
Joku oikeasti kuoli.
Ja minulla on Beetlejuice-asu.
Puku, jossa on hämähäkin seittiä olkapäillä.
Tässä kohtaa jotkut paikalliset pahoittivat mielensä.
En ole varma, oletteko te koskaan olleet hautajaisissa.
Tai oletteko koskaan -
tavanneet ketään, joka on kuollut, mutta -
se on ainutlaatuinen hetki.
Jos et ole nähnyt ruumista, sinun pitäisi.
Avoimessa arkussa pääsee katsomaan.
Pääset katsomaan ruumista.
Se on melko siistiä.
Ihan kuin saisit sisäpiirin tietoa.
Tajusin olevani toisena jonossa.
Äiti on edessäni, isä on takanani.
Menehtyneen vanhemmat, ja minä olen Beetlejuice.
Enkä tiedä mitä tehdä. Tulee minun vuoroni mennä.
Alan vilkuttaa ihmisille.
Kuin pieni vauvasaukko.
Yrittäen parhaani.
Enkä lainkaan tajunnut,
että puvun selässä oli puukko.
Ja vainaja oli kuollut puukotuksessa.
Pieni maailma.
Kiitos,
että olette osa elämääni.
Kiitos, että sain tulla tänne,
ja kiitos, kun olette tukeneet podcastiani.
Huikeaa.
Arvostan tätä paljon, kiitos. Tämä on tärkeää minulle.
Toivottavasti voin korvata tämän jotenkin.
Ja varmaan näen teitä kylillä...
Minun ehkä pitää...
Ei olisi pitänyt sanoa noin.
Kiitän teitä podcastin tukemisesta,
ja teimme paljon yksinhuoltajaäitijuttuja siellä,
ja jatkamme niiden tekemistä, joten kiitos paljon.
Haluan kertoa tämän tarinan.
Yksi kovimmista työntekijöistä, jonka olen tuntenut, on äitini.
Jep.
Se on totuus.
Suosikkihetkiäni lapsena -
oli se, kun äitini voitti radiossa permanentin.
Jep, hän voitti sellaisen.
Joku muu perhe sanoi voittaneensa sen.
"Senkin narttu, me voitimme."
He tulivat tappelemaan asiasta.
Tulivat luoksemme pakulla, ulos tuli nainen sanoen:
"Suoristakaa tuon nartun tukka."
"Äidin tukka on jo kiharrettu."
"Hankkiutukaa kiharoista eroon."
"Emme jaa kampausta."
Sitten he käskivät meitä painumaan helvettiin.
He nousivat pakuunsa, mutta se ei käynnistynyt.
Siihen kiteytyy, mistä olen kotoisin.
Ihmisiä komentamassa toisia painumaan helvettiin,
vaikkei kukaan voi mennä minnekään.
Aamen.
Ja äitini sai permanenttinsa.
Ja se oli tiukka. Tosi tiukka.
Hän ei voinut edes...
Hän ei voinut kääntää edes niskaansa.
Hän huusi: "Nopeasti sänkyyn!
Mene vuoteeseesi! Olen kaunis!"
Ja hän näytti kauniilta.
En ollut nähnyt äitiäni huoliteltuna -
ennen kuin hän tuli kotiin sen jälkeen.
En ollut nähnyt häntä niin.
En koskaan.
Hän teki aina töitä.
Joka päivä hän vain meni töihin.
Joskus näin hänen tulevan töistä,
mutta en ollut koskaan nähnyt häntä huoliteltuna.
Enkä tarkoita sitä, että hänen tulisi näyttää -
tietynlaiselta naiselta.
Mutta en ollut koskaan nähnyt sitä katsetta äitini silmissä,
kun joku oli hoitanut häntä.
Muistan kun näin hänet sinä päivänä, ja ajattelin itsekseni:
"Äitini voittaa permiksiä! Hitto, kaikki on mahdollista."
Menen paskomaan akvaarioon!
Paskat kaloista.
Maata sen olla pitää, vihaan kaloja.
Jos on sanottavaa, tulkoon tänne.
Puhaltelevat kuplia veden alla. Helvetin heikkoja otuksia.
Märkiä sellaisia.
Anteeksi.
Anteeksi, minun ei olisi pitänyt sanoa niin.
Mutta äitini sai permanentin, ja siihen aikaan telkkarissa -
pyöri Big Charlien tuolifirman mainos.
He myivät -
istuimia. Tuoleja.
Ja mainoksessa sanottiin: "Mukavin tuoli -
omassa ihanassa kodissasi."
Ja sitten sanat "tuplasti mukavampi" vilkkuivat ruudulla.
Emme olleet nähneet tuplamukavuutta USA:ssa.
Muistatteko?
Sitä ennen meillä oli vain yhtä mukavuutta.
Ja me pärjäsimme hyvin. Meillä oli mukava olo.
Sitten ne hienoperseiden jakkarat tulivat.
Hän aikoi tuplata mukavuuden?
Tietääkö kirkko tästä?
Koska tämä kuulostaa joltain paholaisen keksinnöltä.
Kiitos.
Mutta mies telkkarissa näytti luotettavalta.
He suihkuttivat vettä hänen päälleen, oli muka hikeä.
Mies näytti luotettavalta.
Hänellä oli 11-osainen puku päällään.
Kanankoipia molemmissa taskuissa.
Tiedätte, mitä tarkoitan. Hän kusetti.
Hän näytti luotettavalta mieheltä mainoksessa.
Ja hän sanoi: "Jos soitat tähän 1-800 -numeroon,
tuon tuolin kotiisi,
ja todistan sinulle, miten mukava se on."
Hän näytti ahkeralta. Äitini teki kovasti töitä.
Ajattelin, että soitan numeroon, ja mies tuo meille tuolin,
mutta olenkin Cupido, ja järjestän heidät yhteen.
Minusta tulee huonekalumiehen poika.
Joten soitin siihen numeroon. Vietnamilainen nainen vastasi.
Oikeastaan, minulla ei ole hajuakaan.
Olisihan se voinut olla homomieskin, kuka tietää.
Halusin vain olla reilu.
Hän sanoi: "Big Charlie tulee, kuutisen viikkoa."
Sekö oli nopeaa?
"Kuutisen viikkoa." Melko epämääräinen aikaväli.
Mutta me odotamme.
En vain tiennyt, kauanko permanentti kestäisi.
Äidillä ei aiemmin ollut sellaista, ja meillä oli kaksi kissaa,
ja lehtitilaus.
Sellainen, mistä saat 30 lehteä -
neljällä dollarilla ja haasteen?
Sellainen meillä oli.
Kuutisen viikkoa, he sanoivat,
ja rukoilin iltaisin:
"Levolle lasken, Luojani, armias ole kiharoiden suojani."
Permiksen oli pakko kestää.
Tarkoitan...
Nimeä kuusi perhettä, jotka ovat voittaneet kaksi permistä?
Ei onnistu.
Kolme viikkoa myöhemmin siskoni huutaa yläkerrassa.
Hän sanoi: "Theo, sinulle on vieras!"
"Ja haista paska!"
Hän oli jousimies.
Olin silloin huoneessani. Ehkä tutkiskelemassa kehoani.
Opin saman asian joka kerta.
Ehkä minun pitäisi -
laittaa ansiolistaani "Hullu Tiedemies".
Mutta lähdin juoksemaan alakertaan.
Ja mietin: "Voi jehna,
tämä saattaa olla viimeinen kerta, kun kosken tähän lattiaan.
Kun äitini ja Big Chair Charlie alkavat seurustella,
meille tulee niin helvetin monta tuolia.
Ehkä en näe lattiaa enää ikinä.
Nousen ylös vuoteestani, astun uudelle yöpöydälleni,
siitä sohvalleni ja siitä nojatuoliini,
siitä sohvalleni ja divaanilleni,
ja kolmelle jakkaralle, kunnes pääsen pihalle."
Lattiat ovat köyhille.
Pääsen lähemmäs ulko-ovea, ja näen äitini, joka kysyy:
"Kuka helvetti siellä on?"
Ja sanon: "Laita hieno aamutakki,
se, missä on taskut."
Ja permanentti oli yhä tiukka, ei yhtä tiukka,
mutta kuitenkin tarpeeksi tiukka.
Se ei huutanut illalliskutsua, enemmänkin kasinon buffet-tarjoilua.
Joten avasin oven, ja ensimmäisenä näin tuolin.
Ja se näytti siltä, kuin kuusi vanhaa tuolia -
olisi nidottu yhteen.
Se oli kuin kasa paskaa.
Höyryävä kasa paskaa!
Sitten etsin katseellani Charlieta,
ja hän ei edes ilmestynyt.
Kaksi aikuista lesboa seisoi pihassa.
Toisella oli minun hiustyylini.
Sanoin: "Kyllä koira koiran tunnistaa, rouvat."
Ja vihdoin tapasin kaltaiseni.
Nämä kauniit neitokaiset tulivat sisään.
Ja toivat tuolin mukanaan.
He asettivat tuolin olohuoneeseen,
ja istuttivat äitini tuoliin.
Ja tuolin sivussa oli vipu.
Ja mitä enemmän vedit vivusta, sitä mukavampi tuolista tuli.
Kunnes jäät työttömäksi.
He istuttivat äitini tuoliin, ja hän veti vivusta kerran, sitten toisen,
ja kolmannella kerralla koko tuolin selkänoja -
romahti lattialle.
Äitini kulkee suoraan työkyvyttömyyteen -
kulkematta työttömyysruudun kautta.
Juuri kun kuulen pään osuvan maahan, vannon,
että permanentin avulla äitini kimposi ylös.
Ihan kuin paholainen heittelisi palloa -
Jumalalle, joka unohti kopparin hanskansa.
Ja äitini heitti meidät ulos.
Minut ja aikuiset lesbot,
ja löimme rintojamme yhteen.
He halusivat niin. Minä olin alaikäinen.
Ja he ajoivat naapurustomme läpi.
Minä en pitänyt naapurustostamme.
En viihtynyt siellä.
En pitänyt läpi kulkemisesta.
Se ei ollut turvallinen paikka minulle,
ja kadullamme asui eräs Huffien perhe.
Heillä oli 11 lasta, eikä yhtään paitaa.
Yksi laittoi housujen puntit käsivarsiinsa jouluna.
Tämä oppimaton perhe... Tai epäonninen.
Tämä epäonninen perhe oli tehnyt jotain oikein.
Fiksuimpia juttuja ikinä.
He olivat nyysineet STOP-merkin.
Mistä niitä sitten saakaan.
Ehkä muistopaikoilta nykyään.
Yksinkertaista merkkimatikkaa.
Ja -
he laittoivat sen kadunvarteen.
Kadun, joka kulkee heidän talonsa ohi.
Olet kuskina.
Näet merkin. Pysähdyt.
Mutta siinä ei ole suojatietä.
Vain heidän talonsa.
Ja samalla kun mietit, että miksi hitossa pitää pysähtyä,
vanhimmat lapset tulevat myymään huumeita.
Sijainti on kaikki kaikessa.
Jos kuvittelet, ettet ostaisi huumeita STOP-merkin luota,
et tunne itseäsi.
Kauniit lesbot pysähtyivät -
ostaen pari pussia kamaa.
Muuttivat naapurustoomme viikkoa myöhemmin.
Ja luultavasti rakastelivat -
ainakin yhdentoista äidin kanssa -
vuosikymmenen aikana.
Jos se ei ole tuplamukavuutta,
en tiedä mikä.
Minä olen Theo Von! Kiitos paljon!
Kiitos, Nashville. Jään teille yhden velkaa.
Kiitos, kun olette osa elämääni.
Kiitos paljon kaikille. Oli ihanaa nähdä.
Tekstitys: Jemina Pusa