Downloaded from YTS.MX
EN COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mine damer og herrer, gi applaus for Theo Von.
Hva skjer, Nashville?
Så godt å se dere i kveld.
Det er godt å være her.
Jeg kom med denne kjønnsnøytrale hårsveisen.
Ikke kom til meg med likestillings-greiene.
Du vet ikke hva slags kjønn jeg er.
Jeg kan være den barskeste lesbiske dama du har sett!
Jeg er Margaret.
Baller er livet.
Jeg ser jævlig ut.
Trodde du ikke jeg visste det?
Jeg vet det.
Jeg ser helt jævlig ut. Her om dagen innså jeg
at jeg ser ut som noen som har tobakk på seg.
Er jeg innavlet?
Har du møtt fyren som tar armen sin ut på tur?
Dette er likestillingssveisen.
Den mest likestilte hårsveisen du kan få.
Alle hater denne sveisen.
Om det er for mye som skjer i livet ditt, skaff deg denne stygge sveisen.
Kalenderen din åpner seg plutselig opp.
Ingen forventer noe av deg med denne sveisen.
Du kan komme deg ut av alt.
Om noen roper at en unge falt i en brønn, kan du reagere med: "Øh…
Jeg venter bare på en pølse.
Hva slags unge?
En kattunge?"
Ingen forventer noe av deg med denne sveisen.
Jobb? Nei da.
Jobb er for andre folk.
Kompisen min har en jobb. Han har en sveis.
Og han klager hele tiden.
Han sier: "Sjefen min gir meg alltid så mye jobb."
Det er fordi du ser ut som du kan gjøre det, Randall.
Du ser ut som du kan gjøre det!
Du må gro ut litt av denne omvendte psykologien, kompis.
Når noen ser deg med denne sveisen på jobb, sier de:
"Vi snakkes i lunsjen, kompis."
Og de kan ikke sparke meg, for jeg kan være en kvinne.
Du må være en kvinne nå for tiden.
Jeg prøver å gro penisen min inn.
"Det er en lang vagina, betjent. Bare ikke ta jobben min."
Før jeg legger meg, står jeg og gjør noen innover-øvelser.
Jeg må redusere lengden om jeg vil ha en framtid.
Takk for at jeg fikk komme hit til Nashville.
Jeg setter pris på det. Takk.
Jeg har bodd i Los Angeles, og det stedet har mistet vettet.
Jeg klandrer ikke… brannene.
Ikke skyld på flammen.
De har ikke vanlige folk der ute.
Jeg vokste opp rundt vanlige folk, ikke sant?
Du vet…
Der ute er alle fancy. Noen er fancy. Faren deres er fancy.
Ikke sant?
I nabolaget mitt var det en fyr uten armer.
Han sloss mot alle.
Ja, ingen armer.
Navnet hans var Gurt.
Ja.
Egentlig het han Edgerton.
Ingen heter Gurt. Det er ikke et navn.
Det er mer som en lyd. Som når du spiser noe,
og noen skremmer deg: "Gurt!"
Det er bare mamma som koser med katten.
"Du ringer før du kommer og tar på katten, Linda."
Fyren som het Edgerton.
Han kvelte 30 personer i byen vår og hadde ikke armer.
De kalte ham Gurt, for hvis du tar navnet Edgerton
og fjerner "ED" og "ON", så sitter du igjen med Gurt.
Midten av navnet, ikke sant? Akkurat som ham.
Det er det mest gripende navnet du har hørt, ikke sant?
Du skulle ikke trodd han ville kvelt noen siden han ikke hadde armer.
Gud hadde ikke utviklet ham, og han…
Han bare stod der, og så tok han deg som det.
Så kvelte han deg og balanserte hjem som det…
som en sigarett.
Han havnet i retten en gang,
og dommeren sa: "Er dette fyren dere anmeldte?"
Gurt stod bare der borte.
Håndjerna lå over skulderen hans.
De kunne ikke engang ta fingeravtrykket hans.
Han rullet skuldrene i blekk.
Han tegnet snømenn på arket.
Jeg lurer på hva som skjedde med ham.
Noen skjøt ham sikkert.
Jeg synes ikke du skal skyte folk,
men noen ganger burde du det.
Det er ikke engang en mann som kveler…
Det er en jævla høy slange.
Kan ikke lese…
Kveler andre…
Det er en slange, mann.
Det er lett. Det er grunnleggende slangematte.
Den er lett for meg.
Men ja, vi vokste opp rundt vanlige folk.
Vi hadde en fyr i nabolaget. Han het Dairy.
Han var oppkalt etter matgruppen.
Ja, det var han. Yoghurt og alt.
Smør, mantequilla. Det er spansk smør.
Det høres mer sexy ut på spansk, ikke sant?
"Å, mantequilla. Hvor gammel er hun?"
Fyren i nabolaget som het Dairy, hadde Downs syndrom.
Hvis du ikke tror på det, er jeg ikke her for å diskutere det med deg.
Det kan du gjøre et annet sted.
Men han hadde det.
Vi har alle noe, og han hadde det.
Jeg tror han hadde det,
men moren hans gjorde aldri papirarbeidet på ham.
For hun var alkoholiker.
Så han bare hadde det.
Som frilanser, ikke sant?
Mora hans dopet seg, og hun sa: "Han har det ikke."
Folk sa: "Der er han! Han har Downs syndrom." Hun sa: "Nei da!
Gutten min er irsk."
Han er ikke irsk.
Ingen er så irske, miss Janet.
Det er 700 % irsk.
Det er nesten skotsk.
Jeg gjør ikke narr av barn med Downs syndrom.
Det ville jeg ikke gjort.
Så hvis du tenker det…
Ikke tenk det.
Bare fordi du tenker noe, betyr ikke at jeg gjør det.
Vi har alle noe, ikke sant?
Hva som helst. Jeg kunne hatt spedalskhet.
Jeg vet ikke engang hva det er.
Det ville vært overraskende om jeg fant ut at jeg hadde det.
Jeg og Dairy pleide å drikke alkohol.
Folk tror at folk med Downs syndrom ikke drikker alkohol.
Kanskje de ikke ofte gjør det, men denne gangen gjorde de det.
Vi pleide å drikke alkohol på Ramada hotell i byen vår.
Før de hadde et drap der oppe. Visste du…
Visste du at det har skjedd et drap på alle Ramada-hoteller?
Ja.
De pleide å ha en nettside: "everyRamadamurder.com" eller Tumblr.
Det er ganske kult. Ikke kult, men…
Det er interessant.
Det var to Ramada hoteller som ingen hadde blitt drept i,
så folk var rasende i kommentarfeltene.
"Alle sover godt på disse stedene."
Heldigvis ble noen drept på de hotellene også.
"R.I.P"
Jeg og Dairy pleide å dra dit for å drikke alkohol med en mann.
Han var en mann, og han var nattevakt.
Han jobbet på Ramada og het mr. Patrick.
Han hadde en sjelden vin, riesling,
i bagasjerommet som han helte i en kaffekopp. Så satt vi der
og ble mer irske.
I etterkant innser jeg at mannen sikkert var en ikke-praktiserende pedofil.
Skjønner du hva jeg mener? Han hadde det i seg, men ikke ut av seg.
Hvis du er pedofil, hold deg for deg selv.
Det ville løst alt sammen.
Men uansett…
Hva annet skjer?
Ikke mye.
Fetteren min ble bitt av en homofil fyr.
Så vi får se.
Det er en sann historie.
Det skjedde i Los Angeles.
"Den vennligste byen i verden."
Og de biter heterofile.
Det var på halloween.
En homofil fyr var kledd ut som en rådyrkalv.
Det stemmer.
En homofil fyr var kledd ut som en rådyrkalv.
Han hoppet ut av buskene og bet fetteren på ryggen.
Rett på ryggen.
Han etterlot bitemerker og kanel-lipgloss på ryggen hans.
De testet det. Det var kanel. De trodde det var fersken på åstedet.
Sånt må stoppe.
Vi er bedre enn det.
Han kløp også en mann. Jeg skal fortelle dere alt.
Fyren kløp ham.
Hvem klyper folk fremdeles?
Han var over seks år gammel.
Hvor mye av djevelen må du ha i deg for å klype folk?
Å ta en liten bit av noen og ville påføre den smerte.
Det må stoppe. Vi er bedre enn det.
Det har virkelig hisset meg opp.
Folk sier at det er homofobisk, men det er det ikke.
Jeg bryr meg ikke om du er homofil.
Ikke bit folk om natta, bamsemann,
utendørs.
Ikke bit folk om natta utendørs, kompis.
Vi har alle vært litt homofile. Det er ikke så merkelig lenger.
Ingen sa nei.
Jøss.
Nei.
Ingen sa et ord imot det.
Vi har alle vært litt homofile.
Jeg sier ikke at det ikke er fint å være homofil, men det er ikke så uvanlig.
Jeg kjenner flere homofile folk enn…
folk som kan sjonglere.
Mange flere.
LHTBIQS, ikke sant?
Vi kan ikke utelate noen.
Vi holder alle baller i lufta, ikke sant?
Vennen min, Wallace, sa til meg:
"Jeg må si deg noe. Jeg tror jeg forelsker meg i menn."
Jeg sa: "Ok, men Daniel har…
Jeg hører deg, men vi har viktigere ting å ta oss av."
Vi har alle vært litt homofile.
Om han hadde vært på Quiznos… Husker dere Quiznos?
Det var en sandwich-kjede som hovedsakelig var for menn.
Jeg kunne ikke nevnt fem kvinner som dro til Quiznos om du ga meg fire uker.
Quiznos… Du går inn som en mann.
Du vandrer inn, og døra knirker litt idet du kommer inn.
Så får du den store, toastet sandwichen,
og du sitter der for deg selv og prøver å…
Du prøver å stappe i deg den lille fyren.
Så får du øyekontakt med en annen mann der inne.
Du føler ekornene løpe.
Du er ikke homo, men du er ikke hetero. Jeg kjenner til det.
Quiznos var en inngang til homoseksualitet.
Det skriver jeg på tilbakemeldingskortet.
Vi har alle vært litt homofile.
Hva om du var hos en venn en gang i september, og…
og det var kaldt ute. Du overnattet der, for du ville ikke kjøre hjem i kulden.
Han sov på rommet sitt. Du tok sofaen.
Han stod opp tidlig for å gå på jobb, og du la deg i senga hans siden den var varm.
Ok?
Du er ikke homo, men du er ikke hetero, kompis.
Det er noe som skjer her.
Vi er ikke så forskjellige, kompis. Vi er alle litt homofile.
Alle er sikkert 11 % homofile.
Det er ikke så mye å gi bort, så…
Vi hadde ikke mye mangfold i byen da jeg vokste opp.
Vi hadde en fyr som ble truffet av lynet, men…
Ja, han hadde arrangert det for å få pengene.
Det vanvittige var at han havnet i koma, og vi var sjalu på ham.
"Se på denne rike drittsekken!
Han puster med våre skattepenger."
Vi hadde ikke mye mangfold i byen.
Nabolaget mitt bestod bare av fattige svarte og hvite folk.
Jeg hører mye om hvite privilegier, og jeg bare…
"Faen…
Det gikk jeg glipp av."
Jeg kjente folk med gensere, ok?
Ikke misforstå, men jeg hadde på to singleter om vinteren.
"Er du sikker på at de vil holde meg varm?"
"Ja, de vil holde deg varm."
"Jeg føler meg kald… og atletisk."
Mine svarte venner blir sint på meg.
De sier: "Se hva du gjorde mot oss."
"Se hva du gjorde mot oss."
"Tror du jeg ville gjort alt det? Og så flytte rett ved siden av?
Skal vi dele disse plommene eller ikke?
Vi er her nede sammen, kompis.
Tror du jeg tok alle tingene dine, og så… ikke beholdt det?
Noen andre tok det fra oss begge.
Og de ser på at vi krangler over det.
Det er grønt privilegium, kompis.
Privilegiet er grønt."
Fattige liker å slåss. Det er det verste.
"Er du fattig?" "Ja, jeg er fattig!"
Broren min ble truffet av en harpun i nabolaget vårt.
En havnål streifet borti ham.
Ja.
Noen kastet den fra fortiden.
Ok?
Han ble truffet av et tidsreisende kast.
Fattige liker å slåss.
Jeg sloss mye da jeg vokste opp. Pleide å slåss med svarte fyrer.
Jeg vet ikke om du har slåss med en svart fyr, men…
De vinner, kompis.
De pleier å vinne, og…
En gang jukset de.
Jeg ble angrepet av fem svarte fyrer om natten.
Jeg vet ikke om du har slåss med fem svarte fyrer om natten, men…
Se for deg at du slåss med fem svarte fyrer.
Lukk øynene dine.
Hvor mange svarte fyrer slåss du med?
Så mange fantasien din kan romme.
Det var tøft. Vi vokste opp i fattigdom.
Og fattigdom var ganske risikabelt og gøy.
Ja.
Jeg kjente noen som døde i en brann.
Han overlevde nesten, men de kastet ham inn igjen.
Du får ikke det med sameie.
Du må være litt mer frilanser enn det, så…
Vi hadde noen interessante tider.
Fattigdom er tøft for alle, uansett hudfarge.
Jeg vet det er tøffere for noen enn andre.
Det er litt tøffere for noen etnisiteter enn andre,
men noen ganger glemmer vi at selv hvite folk sliter.
Jeg husker at jeg prøvde å få økonomisk støtte da jeg skulle på college.
Jeg dro til kontoret for økonomisk støtte,
og en søt, liten svart dame jobbet der, miss Linda.
Jeg prøvde å få økonomisk støtte som var for fattige hvite folk.
Det var ingen programmer.
Bare for fattige?
Hun sa: "Du må være svart, latinamerikaner,
urinnvåner eller fra stillehavsøyene."
Surfere?
Får surfere disse pengene? Vi er omgitt av land.
Hun sa: "Kom tilbake når du er svart."
Jeg sa: "Hva er passordet, Linda?"
Hun sa: "Snakk med basketballtreneren." Jeg sa: "Han lager ikke svarte barn.
De barna var svarte da de kom. Så flink er han ikke."
Noen ganger ser du folk med svartmalt ansikt. Det er ikke greit.
Men når jeg ser noen har det, venter jeg et øyeblikk,
bare for å passe på
at de ikke bare prøver å få økonomisk støtte, ikke sant?
Hvis det er tilfellet, gjør meg brun.
Gi meg i det minste en lys solbrun farge som en filippiner.
Å løpe så fort opp til far. Prise Gud.
Vi må kjempe sammen. Det må vi.
Vi hadde ikke mye mangfold da jeg vokste opp.
Jeg husker første gang vi fikk noen fra Mexico.
Vi "fikk" ikke en. Det er ikke det jeg sier.
Han kom ikke i en boks.
"Hector!
Kom igjen, kompis. Hvordan var det?"
Han dukket opp av naturlige årsaker.
Dette var en naturlig forekommende latinamerikaner.
Vi hadde ikke noen i området vårt.
Det var ikke at vi ikke ville ha dem, men vi hadde ingen.
Gud gir ikke alt til alle, og vi hadde ikke latinamerikanere.
Jeg var i sjuendeklasse.
Vi hadde time i naturfag. Biologi…
Dyr…
Den handlet om mye.
Seksualundervisning utendørs.
Vi hadde en fyr som ikke kunne gå ut. Han het Tot.
T-O-T, oppkalt etter forretten.
Han hadde en god del autisme, og…
Ja, det hadde han.
Han kom til skolen under et pledd.
Han satt under pleddet hele dagen og dro hjem under teppet.
Folk kalte ham King Tot. Det var kallenavnet hans.
Fordi han var under pleddet.
Det er normalt. Om du er et barn under et pledd,
vil du være en King Tot.
For å få ham til å føle seg som en del av klassen, måtte vi tegne bilder
av det som skjedde utendørs og skyve dem under pleddet til Tot.
Bare et lite A4-ark av universet
for lille Totski.
Så han satt under pleddet, og rundt kl. 10,00
fikk han en hel tilførsel av informasjon.
"Ok!"
Jeg må innrømme at jeg noen ganger tegnet et bilde av en krig
og skjøv det under.
Så hørte du ham rope ut: "Krig!"
Bare se på Tot.
Solskinn!
Du måtte gi ham tre solskinn for å roe ham ned.
For å få pleddet til å slutte å riste.
Du må stilne det pleddet. Det er Tot.
Og det er Gud.
Det var vakkert. Klassen var vakker. Jeg sier det fordi…
De hadde dyr der inne.
Du kjenner til dyr.
Du kjenner til dyr. Du har sett dem.
De hadde dyr i det klasserommet,
og du kunne hente et dyr og ha det på pulten din.
Du lærte om naturen, og du hadde et stykke natur på deg.
Hent den lille hamsteren eller ørkenrotta.
Hent en slange eller en øgle. Ha den på pulten din.
Hent kattungen eller…
den lille østersen, ikke sant?
En i klassen hadde vært i en brann.
Han kunne ikke holde noe som kunne klore ham, så de ga ham østersen.
Han het Sherman.
Noen kalte ham Burnt Sherman, men det gjorde ikke jeg.
Andre sa det, ikke jeg.
Så ikke tro at jeg sa det.
Jeg sa det aldri.
Men du lærte om naturen, og du hadde et stykke natur på deg.
Hent den lille eremittkrepsen eller…
kanskje en liten valp, et lite…
skogmurmeldyr…
Nei, vanndyr.
Ja, fisk.
Hold den på pulten din, ikke sant?
Det var ikke gøy å få fisken,
for du måtte dyppe den i vann hvert andre minutt.
Vi hadde en gutt i klassen som het Lester.
Han dyppet ikke fisken i vann.
Han var ikke veldig smart.
Han måtte ha munnen åpen for å lære.
"Lester, dypp fisken i vann.
Den fisken er tørr, kompis.
Dypp den fisken.
Det har gått seks minutter, Les.
Du er en morder, storgutt.
Du er en forbaska utstopper. Dypp fisken."
Men du lærte om naturen, og du hadde et stykke natur på deg.
Du går på fem forskjellige dimensjoner.
Virkelig vakkert.
En dag skulle vi lære om sex.
Ja, for noen av oss er det i oss.
Det er en greie. Det er i oss. Det lever i oss.
Jeg trodde en fyr, Ed…
Ja, det stemmer.
Jeg trodde en fyr, Ed, skulle løpe inn i rommet
og sprute ut, for å være ærlig.
Jeg hadde sett en fyr drive frilans nede ved togskinnene, Armtrak Eddie.
Han støtte det ut ved gjerdet. Folk kasta mynter på ham når han kom.
"Kom, Eddie, kom!
Kom igjen, Eddie!"
Folk ga ham små biter av fersken for å holde energien hans oppe.
Men det er virkelig undervisning.
Styresmaktene vinner igjen. Hver gang.
Vi begynte å lære om sex, ikke sant?
Folk var nervøse. De var forvirret.
En fyr hadde på seg smoking.
"Vi skal ikke ha sex, Kenneth. Ok?
Det er bare diagrammer, kompis."
Han stod der og puttet parfyme i håret.
"Slapp av med parfymen, Kenny. Det er bare diagrammer."
Den tøffeste fyren på skolen besvimte da han tegnet eggstokkene på tavla.
Vi gjorde det ikke bra som en gruppe.
Jeg husker at jeg satt ved pulten min med en ereksjon i hele kroppen.
Jeg holdt ekornet og tenkte:
"Hvis denne tingen puster dypt, kommer jeg."
Hvis det var for mye, beklager jeg.
Gi meg en sjanse til, kompis.
Jeg beklager.
Det er Satan som jobber gjennom meg.
Er det ikke vilt hvordan Satan bare kommer rett ut av deg?
Du tror du er med Herren, og så dukker Satan opp.
Du ser meg, Herre Og jeg er Satan
Vi gjorde det ikke bra som en gruppe.
En dag kom rektoren inn på rommet. Det var en vakker dame kalt Nancy Woods.
Jeg tror hun akkurat gikk bort, men jeg vet ikke.
Ms. Woods, hvis du ser på dette…
så er det et pluss.
Hva er det jeg sier?
Vi prøvde å drepe henne. Det er i alle fall sikkert.
Ja, mann.
En av skoleinspektørene pleide å legge seg i bagasjerommet til bilen i friminuttet.
Han tok nøkkel-tingen ut så han kunne puste gjennom den. Det var vilt.
Han var vill. Rollie Coleman het han. Jeg burde ikke ha sagt navnet hans, men…
Han burde ikke ha gjort det foran barna.
Så vi er skuls, Rollie.
Jeg husker at skoleinspektøren kom inn på rommet, Nancy Woods.
Hun var italiensk.
Hun var 700 % italiensk.
Bare 80 cm høy, kanskje.
Hun var $ 1,07.
Hun drakk marinara og satte testosteron rett i halsen.
En ordentlig tier.
Hun var hard som stein. Hun kom inn og driblet en ny elev.
Hun sa: "Dette er deres nye elev."
Det var en meksikansk gutt.
Vi hadde aldri sett en.
Tenk på meksikanere.
Nå ikke tenk på dem.
Det var oss.
Vi hadde sett ti eller tolv tegninger av meksikanere.
Noen gode tegninger, og noen som ikke var så gode.
"Det er en jøde, ok?
Du skrev bare "Mexico" under den. Det er en jøde.
Du får en B."
Han var en vakker gutt.
Han gikk gjennom klasserommet.
Han så annerledes ut. Vi hadde bare svarte og hvite barn.
Vi hadde aldri sett et barn som ham. Han hadde en muskatfarget hud.
Han hadde…
Han hadde en mustasje, ok?
Aldri i våre villeste drømmer
hadde vi satt sammen barn og en mustasje.
Men det er bare en del av den latinamerikanske kulturen.
Guttene anstrenger seg hele barndommen, bare så…
Gro ut det "ordforhenget", kompis.
Det cortina de palabras, ay!
Han var en vakker gutt.
Han gikk gjennom klasserommet.
Folk sa: "Jøss!
Han er en jøde."
Han satt seg ved pulten sin. Han het Nicholas. Meksikanske Nicholas.
Han hadde vært i timen i fire minutter da han rakk opp hånda si.
Folk sa: "Han skal snakke."
Han rakk opp hånda i seksualundervisning,
og han sa: "Hei, mr. Blackwell."
Og…
Jeg elsker den ekte meksikanske aksenten.
Historien er 100 % sann.
Hvert eneste ord, og jeg vil gjøre Nicholas sin stemme så presis som mulig.
Det er nøyaktig slik jeg husker stemmen.
Jeg kunne ha vært et rasistisk barn.
Men han rakk opp hånda si i seksualundervisning og sa:
"Hei, mr. Blackwell. Hva betyr det å ta noens dyd"?
Alle sammen gikk fra vettet.
Eggstokk-fyren hadde akkurat blitt bedre, og han svimte av igjen.
Folk mistet dyrene sine.
Slanger jaget ekorn rundt i klasserommet.
Folk tegnet pentagrammer på møblene.
Folk slaktet sauer de tok med hjemmefra.
Jævla husdyr-sauer.
Folk var opprømte,
for ingen hadde stilt et spørsmål fra lekeplassen i klassen.
De to universene hadde aldri møttes.
Etter fire minutter i livene våre, var meksikanske Nicholas en helt.
En helt!
Dagen etter tegnet alle guttene på mustasjer
og hadde på seg meksikanske flagg.
Eller italienske flagg vi trodde var meksikanske.
Det var meg.
Vi fløy drager.
En rødhåret fyr, gingah.
Unnskyld, bestefaren min sa det,
og Morgan Wallen lærte meg det. Unnskyld.
Jeg kan ikke la dem være rundt rødhårede folk lenger.
Han var så opprømt
at han skrev ordet "Mexico" på ansiktet, halsen og brystet sitt i sprittusj.
Han mente det.
Det tok fire måneder før det kom ut av huden hans.
En av lærerne satte ham i et barnebasseng etter skolen
og prøvde å skrubbe ordet "Mexico" ut av brystet hans.
Flere år senere fikk han et barn, og barnet ble født med det i huden.
Det er priset.
Takk.
Jeg vil bare takke alle her for enten å ha fått en negativ test,
et vaksinasjonskort eller et falskt vaksinasjonskort. Tusen takk.
La oss gå, kompis.
Vi dør sammen.
Ja.
Det er nok ikke en dum gruppe å dø med.
Disse buksene er så trange.
Utrolig at kvinner har sex som dette.
Dette er det teiteste jeg har sett i livet mitt.
"Ja, fortsett å knulle meg, Randall.
Ja, gå løs på meg, Kyle."
Hvem pokker er Kyle?
Dere er bedre enn det, damer.
Dere ligger som døde innsekter. Dere er bedre enn det.
Men Nicholas ble raskt amerikansk. La meg si hva som skjedde.
Han begynte å få et ego, ikke sant?
Det er en av USAs største eksporter.
Han begynte å få et ego andre dagen på skolen.
Han sa: "Jeg er en helt, og jeg er en rapper."
Av en eller annen grunn, når noen blir populære i USA for noe,
må de bli en rapper dagen etter.
Jeg bryr meg ikke om du har vært i koma i fem år.
Hvis du våkner, trenger jeg en søvnig mixtape neste torsdag.
Så Nicholas bestemte seg for å bli en rapper.
Han måtte ha noen smykker.
Det er et ganske viktig utstyr for rappere.
Men vi hadde ikke smykker i byen vår. Du kunne ikke kjøpe smykker.
Om du ville ha smykker i byen vår…
fikk du det ikke.
Det enkleste du kunne få tak i, var terpentin…
noen idéer.
Så han gikk til et salg av dødsbo. En eldre kvinne hadde dødd.
Ja, de dør.
Han gikk til et dødsbo av en død eldre kvinne
og kjøpte smykkene hennes.
Folkens…
Han kom til skolen dagen etter
og så ut som om han nettopp hadde funnet Titanic.
Han hadde gamle kjeder på seg.
Han hadde to brosjer på seg.
På en av dem stod det "god påske".
Den andre hadde et bilde av en mann i seg, der det stod: "For alltid, Carl."
Vi sa: "Hvem pokker er Carl?"
På T-skjorten hadde Nicholas skrevet: "Nick, den sexy rapperen."
Da du var ung og ville være noe du ikke var, skrev du det på en T-skjorte
og bare dukket opp.
"Advokat."
"Doktor."
"Elsket."
Problemet for Nicholas var at han feilstavet "rapper".
Én "P".
Rett inn i seksualundervisning…
"Nick, den sexy voldtektsmannen."
De utviste ham.
Du kan ikke voldta. Det kan du fremdeles ikke.
Jeg så ikke en annen meksikansk person før jeg var 19.
Noen ganger ser vi på en liten by og sier:
"De liker ikke de folkene."
Men i noen byer kjenner de ikke til dem.
Du har ikke en mulighet til å bli kjent med dem.
Så jeg tror vi kunne fått bruk for et utvekslingsprogram.
Der jeg er fra, kan vi sende en Randy eller en Darrel.
Så ber vi om å få sendt en Maria over.
Spanske kvinner.
Det er ganske kult.
Ganske kult.
Det viste seg at jeg var litt mer relatert til latinamerikanere enn jeg trodde.
Faren min var faktisk fra Nicaragua.
Han migrerte hit. Jeg vet ikke. Er migrering for dyr?
Jeg vet ikke hva migrasjon er, men uansett.
Han kom hit i en V-formasjon. Jeg vet ikke hvordan han kom hit.
Han kom hit i 1922.
Faren min var 70 da jeg ble født. Han var født i 1910.
Det er ganske vilt.
Bestefaren min var født i 1880.
Vi hadde ikke bilder av ham.
Vi hadde en beskrivelse av bestefaren min rammet inn på veggen.
Noen skrev ned hvordan han så ut, og mamma rammet det inn.
Jeg gikk opp til den og tenkte: "Akkurat som ham.
Jeg ser ut akkurat som ham. Jeg får den når mamma dør."
Uansett…
Pappa kunne ikke jobbe.
Mamma jobbet, og pappa var hjemme med oss.
Det er informasjon.
Jeg gir dere informasjon, for jeg skal fortelle hva som skjedde.
Da jeg var ni år gammel, døde noen i byen vår.
Jeg måtte gå i begravelsen,
for faren min så alltid etter gratis ting vi kunne gjøre.
Jeg tuller ikke.
Faren min skaffet oss paier fra Burger King
og slapp oss av ved begravelsesbyrået for å se et par matinéer.
Det var da du kunne spise i en begravelse, før alle lovene.
Faren min måtte skaffe meg en dress. Det var min første begravelse.
Han måtte skaffe meg en dress.
Det var rett før halloween, og han skaffet meg et Beetlejuice-kostyme.
Ikke som en spøk, ok?
Dette var en 79 år gammel mann som ville kjøpe en dress.
Han var på apoteket og så en kul dress i én del.
Han tenkte: "Sønnen min har oppført seg bra. Jeg kjøper denne dressen til ham."
Senere var jeg i en ekte begravelse.
Noen hadde faktisk dødd.
Og jeg hadde på meg et Beetlejuice-kostyme.
Dress med spindelvev på skuldrene.
Her er delen som virkelig opprørte noen folk.
Jeg vet ikke om du har vært i en begravelse,
eller om du har møtt noen som er død, men…
Det er et unikt øyeblikk.
Hvis du har aldri sett et lik, får du gå og ta en titt.
Du får gå og se ett.
Det er ganske kult.
Du får litt innsidehandel, ikke sant?
Da jeg hørte det, var jeg nummer to i køen.
Moren var foran meg, og faren var bak meg…
og jeg var Beetlejuice.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre. Det var min tur. Jeg vinket til folk.
Danset litt.
Jeg gjorde alt jeg kom på.
Det jeg ikke innså da jeg var der oppe,
var at det var en kniv på baksiden av dressen.
Og fyren som døde, hadde blitt knivdrept.
Liten verden.
Takk for at dere er en del av livet mitt og ønsker meg velkommen.
Tusen takk for at dere støtter podkasten min.
Jeg setter pris på det. Det betyr mye.
Jeg håper jeg kan gjøre noe for dere alle.
Jeg ser dere sikkert rundt i byen.
Det må jeg sikkert.
Det skulle jeg ikke ha sagt.
Takk for at dere støtter podkasten. Vi gjorde mye "Suffer Single Moms" på den,
og det skal vi fortsette med, så takk.
Jeg vil fortelle en historie.
En av de mest hardtarbeidende mennene jeg har møtt i livet mitt, er moren min.
Ja.
Det er sannheten.
En gang vant moren min en permanent på radioen.
Ja, hun vant på rettslig vis.
En annen familie sa de vant den.
"Hallo, vi vant den."
De kom over for å kjempe over den.
De kjørte i en varebil, og dama kom ut og sa:
"Rett ut den kjerringa."
"Moren min har den allerede."
"Rett ut den kjerringa."
"Vi deler ikke en hårfrisyre."
Så ba de oss om å dra til helvete.
De gikk inn i varebilen for å dra, men den startet ikke.
Det sier alt om hjembyen min.
En gruppe folk som ber hverandre om å dra til helvete, men ingen kan dra noe sted.
Amen, det er du også.
Mamma fikk tatt permanent.
Og den greia var stram.
Hun kunne ikke engang bevege hodet sitt.
"Gå og legg deg!
Gå og legg deg! Jeg er vakker!"
Og hun var vakker.
Jeg hadde aldri sett moren min se stelt ut før den konkurransen.
Jeg hadde aldri sett henne se stelt ut.
Hun jobbet hver dag. Hver dag dro hun på jobb.
Noen ganger så jeg henne komme hjem fra jobb,
men jeg hadde aldri sett henne se stelt ut.
Ikke at hun måtte se ut på en spesiell måte som en kvinne eller noe.
Men jeg hadde aldri sett blikket i moren min sine øyne,
som om noen hadde brydd seg om henne.
Da jeg så henne den dagen, tenkte jeg:
"Mamma vinner permanenter! Alt er mulig.
Jeg skal drite i akvariet."
Pokker ta fisker.
Jeg hater fisk.
Ville de ha bråket med oss, ville de ha kommet opp. Undervannssveklinger.
Våte sveklinger.
Unnskyld.
Jeg skulle ikke ha sagt alt eller noe av det.
Men mamma fikk tatt permanent, og på den tiden
var det en TV-reklame for Big Charlie's Chairs.
Det var et firma som solgte stoler.
På reklamen stod det: "Den mest komfortable stolen i din hjemmekomfort."
Og så glimtet ordene "dobbel komfort" på skjermen.
I USA hadde vi aldri sett dobbel komfort.
Husker du?
Det var da vi hadde én mengde komfort.
Vi klarte oss bra. Vi var komfortable.
Så dukket noen fancy drittsekker opp.
"Skal han 'doble' komforten vår?
Vet kirka om disse greiene?
For det høres ut som mørke kunster."
Takk.
Men mannen på TV-en så pålitelig ut.
De sprayet ham med vann for å få ham til å se svett ut.
Han så pålitelig ut.
Han hadde på seg en dress i 11 deler.
To deler med et kyllinglår i hver lomme.
Du skjønner hva jeg sier. Han jukset.
Han så pålitelig ut i reklamen.
Han sa: "Hvis du ringer dette nummeret,
tar jeg med stolen til huset ditt og beviser hvor komfortabel den er."
Han så hardtarbeidende ut, og det var moren min også. To fluer i én smekk.
Han skulle ta med sofaen, og jeg skulle sette ham opp med moren min.
Jeg skulle bli sønnen til en møbelmann.
Jeg ringte nummeret. En vietnamesisk kvinne svarte.
Det tror jeg. Jeg aner ikke.
Det kunne ha vært en tungpusten homofil fyr.
Jeg vil være ærlig.
Det var: "Big Charlie være der fire til seks uker."
Det er nesten.
"Fire til seks uker?" Det er vagt.
Men vi fikk vente.
Jeg visste bare ikke hvor lenge krøllene ville vare.
Ingen hadde hatt permanent før. Vi hadde hatt to katter…
og et magasinabonnement.
Du vet det der du får 30 magasiner for fire dollar, og de saksøker deg?
Vi hadde det.
Så de sa fire til seks uker, og om natten ba jeg:
"Nå legger jeg meg bare, Herre, la krøllene vare."
Den hårfrisyren måtte holde seg.
Jeg mener…
Nevn seks familier som vant to permanenter på radioen?
Sjakkmatt.
Tre uker senere ropte søsteren min etter meg.
Hun sa: "Theo, noen er her for deg!
Og pokker ta deg!"
Hun var Skytten.
Jeg var bare på rommet mitt. Jeg lærte nok om kroppen min.
Jeg lærte det samme hver gang.
Jeg mener…
På CV-en min burde det stå: "Dårlig forsker."
Men jeg løp ned, og jeg løp som bare det.
Jeg tenkte: "Jøss…
Dette kan være siste gang jeg rører dette gulvet.
For når jeg setter opp moren min med Big Chair Charlie,
vil vi ha så mange forbaska stoler
at jeg kanskje aldri ser gulvet igjen.
Jeg vil våkne i den nye senga og gå rett på det nye nattbordet,
og videre til tosetersofaen, lenestolen, sofaen, divanen,
og ottoman, ottoman, ottoman, og så er jeg ute."
Gulv er for fattige.
Da jeg nærmet meg ytterdøra, så jeg moren min.
Hun sa: "Hvem pokker er det?"
Jeg sa: "Gå og ta på den fine kåpen din, den med lommer."
Og de krøllene var stramme. De var ikke like stramme,
men de hadde én stram igjen i kammeret.
De var ikke middags-stramme, men kasinobuffé-stramme.
Da jeg åpnet døra, så jeg først stolen.
Den så ut som den hadde blitt satt sammen av seks andre utslitte stoler.
Det var bare skrap.
Bare skrap!
Jeg så etter Big Chair Charlie, men han var ikke der engang.
To voksne lesbiske damer stod der.
En av dem hadde samme hårsveis som meg.
Da sa jeg: "Jeg kjenner igjen gjengen min, damer."
Jeg møtte endelig folket mitt.
De vakre damene kom inn i huset,
og de tok med seg stolen.
De satte stolen i stua, og de satte moren min i stolen.
På siden av stolen var det et håndtak.
Jo mer du dro i håndtaket jo mer komfort kom ut av stolen.
Helt til du ble arbeidsledig.
De satte ned moren min, og hun dro én gang, to ganger,
og den tredje gangen falt hele stolryggen ned.
Moren min suste rett forbi arbeidsledighet mot uførhet.
Men akkurat da hodet hennes traff gulvet, støtet krøllene henne rett opp igjen.
Det var som om Djevelen kastet raske baller,
men Herren hadde på seg en baseballhanske.
Moren min kastet oss ut.
Jeg og disse vakre lesbiske damene "chest-bumped" i hagen.
De hadde lyst, men jeg var mindreårig.
De kjørte av gårde gjennom nabolaget.
For å være ærlig likte jeg ikke nabolaget vårt.
Jeg likte ikke å bo i det.
Jeg likte ikke å føle meg gjennom det.
Det var ikke et trygt sted å føle seg gjennom.
Det var en familie på gata vår som het Huff-familien.
De hadde 11 barn og ingen skjorter.
En gutt tok bukser på armene i høytidene.
Men denne uvitende familien, eller uheldige.
Denne uheldige familien gjorde noe av det smarteste jeg har sett.
De hadde tatt et stoppskilt fra et sted.
Fra hvor enn du får tak i gratis stoppskilt.
Sikkert minnesteder nå.
Det er skiltmatte.
Og…
Og de satte det langs gata. Dette er gata foran huset deres.
Så du er en bilfører, og du kjører. Du ser stoppskiltet. Du stopper.
Men det er ingen kryss der.
Det er bare huset deres.
Og mens du lurer på hvorfor i verden du stoppet,
kommer de eldste barna ut og selger deg dop.
Beliggenhet betyr alt.
Hvis du ikke tror du ville kjøpt dop ved et stoppskilt, kjenner du ikke deg selv.
De vakre lesbiske damene stoppet der og kjøpte et par poser med dop.
De flyttet inn i nabolaget en uke senere.
Og hadde sex med sikkert 11 folks mødre det neste tiåret.
Hvis det ikke er dobbel komfort…
vet jeg ikke hva som er det.
Jeg er Theo Von! Tusen takk!
Takk, Nashville. Jeg elsker dere.
Takk for at dere er en del av livet mitt.
Tusen takk. Flott å se dere alle.
Tekst: Kristine Myrene