Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎În martie 1983,
‎un puls masiv de raze cosmice interstelare ‎a lovit Pământul și pe locuitorii săi.
‎Razele cosmice au declanșat ‎o mutație genetică într-o mână de oameni,
‎trezind în ei superputeri inimaginabile.
‎Din păcate, ‎aceste superputeri s-au deșteptat
‎numai în câțiva indivizi ‎genetic predispuși la sociopatie.
‎Noii supraoameni au fost supranumiți…
‎Nelegiuiți.
‎Ce e aia?
‎Dumnezeule!
‎Părinții mei s-au numărat printre victime.
‎În acea zi am jurat să-mi dedic viața ‎înfrângerii Nelegiuiților.
‎NELEGIUIȚII SUNT NASOLI
‎Tot ce recapitulăm azi ‎se dă mâine la examen.
‎Lydia, scularea!
‎Iat-o!
‎Scuze, dle Emerson!
‎Cine îmi spune ‎ce e acordul dintre subiect și predicat?
‎Emily, ești mereu cu mâna pe sus. Bravo! ‎Să-i lăsăm și pe ei.
‎Altcineva? Oricine? ‎Lydia, Frumoasa din pădurea adormită?
‎- Răspunsul e 11? ‎- Incredibil de greșit. Nu.
‎Altcineva?
‎Spune, Emily.
‎Subiectul și predicatul trebuie ‎să se acorde în număr.
‎Să fie ori la singular, ori la plural.
‎Corect din nou. Excelent!
‎Nasoalo!
‎Wayne, te-am auzit, amice.
‎La clasa mea nu-ți jignești colegii. ‎Rămâi după ore.
‎- Am o întrebare. ‎- Da.
‎Deci nu pot să spun: ‎„Wayne e un ‎saci‎ tâmpit cu rahat”,
‎trebuie să spun: ‎„Wayne e un sac tâmpit cu rahat”?
‎Gura, Lydia!
‎Gramatical, așa e. Rămâi și tu după ore.
‎A meritat.
‎Acordul subiect-predicat…
‎Termină!
‎Nu. Nu-i drept. Trebuie să te suportăm ‎fiindcă au fost ai tăi anihilați?
‎Te crezi deșteaptă rău. ‎Mereu te dai mare la ore.
‎Zi că ești tocilară!
‎- Zi! ‎- Zi, tocilaro!
‎Nu-s tocilară, ci deșteaptă. E altceva.
‎Wayne, ai clei în urechi? ‎A spus că nu vrea să zică.
‎Ba o să zică! ‎Să nu crezi că nu dau în fete!
‎Să nu crezi că fetele nu dau în tine!
‎Acum treci în tomberon!
‎- Ce? De ce? ‎- Acolo e locul gunoiului.
‎Vezi să nu!
‎Treci, scârnăvie!
‎Trec.
‎Mai vrea careva?
‎Ești în regulă.
‎- Vii la leagăne? ‎- Hai!
‎Nasol ce au pățit părinții tău!
‎Dacă aș avea superputeri, ‎i-aș snopi în bătaie pe ucigași.
‎Mersi.
‎N-ar fi demențial să fii supraom?
‎Erou, mai degrabă.
‎Cred că aș fi un supererou bengos.
‎La asta lucrau ai mei, ‎la cum să transforme oamenii în supereroi.
‎Erau geneticieni.
‎Amândoi erau doctori de femei?
‎Nu, ăia sunt ginecologi.
‎Geneticienii studiază genele, ‎inclusiv pe cele mutante.
‎Da, știam. Te testam.
‎Ar fi fost mișto dacă reușeau ‎să transforme oamenii în supereroi.
‎- Trebuie să lupte cineva cu Nelegiuiții. ‎- Eu o să fiu aia.
‎- Vrei să ardem gazul după ore? ‎- Sigur.
‎- Ce-ți place să faci? ‎- Să citesc.
‎Nu glumeai. Bine.
‎ATENȚIE: ÎN CAZ DE ATAC, ADĂPOSTIȚI-VĂ
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ne-am făcut brățări. ‎Acum suntem oficial prietene.
‎Îți dai seama!
‎Emily, spui rugăciunea?
‎DUPĂ CINCI ANI
‎Emily?
‎Emily Rose Stanton!
‎- Poftim? ‎- Despre ce citești acolo?
‎Despre forța nucleară slabă.
‎- Spun eu rugăciunea. ‎- Mersi.
‎Așa…
‎Doamne, îți mulțumim ‎pentru hrana asta bestială.
‎Iisus ar băga la maț ca spartul.
‎Diseară cântă Van Halen în parc.
‎Știu o spărtură în gard. Ne putem furișa.
‎- Nu pot. Am de predat un referat. ‎- Și?
‎- Cioc-cioc! ‎- Cine e?
‎- Clyde. ‎- Stai, ce?
‎Nu l-am spus cum trebuie.
‎Dacă nu știi să spui un banc, ‎n-o să cucerești nicio tipă.
‎Provocare acceptată.
‎- Pa, Clyde! ‎- Haide, Em! E van Halen. O să fie mișto.
‎Ar fi, dar trebuie să mă țin de plan.
‎Hai, Emily!
‎- Iat-o! Pe unde ai umblat? ‎- Am învățat.
‎- Stai în hrubă de câteva săptămâni. ‎- Am examene mâine.
‎Sunt la curent.
‎Dacă nu iau note maxime, ‎nu voi desăvârși munca alor mei.
‎Oamenii nu vor putea ‎să lupte cu Nelegiuiții.
‎Da, știu.
‎O să faci bine la examene.
‎Dar o să clachezi de la stres. ‎De-asta am venit.
‎Culcă-te o jumătate de oră.
‎Te scol eu și te apuci iar de învățat.
‎Nu te las la greu. Bazează-te pe mine!
‎Aoleu, nu! Întârzii. Trebuia să mă scoli!
‎N-a ieșit cum am plănuit.
‎Așa nu mai merge! ‎Vreau să fac ceva în viață.
‎- Iartă-mă, am greșit. ‎- Asta nu mă încălzește cu nimic.
‎Am un țel important. ‎N-o să-mi târăsc viața în cartierul ăsta.
‎- Dar ce-are? ‎- Nu te las să mă tragi în jos.
‎Te trag în jos? Îți port de grijă. ‎Numai datorită mie te distrezi.
‎Le sunt datoare alor mei să excelez.
‎Nu ca mine.
‎- N-am zis asta. ‎- Nu-i nimic. Nu știi ce ne rezervă viața.
‎Poate ajung președintă ‎și mă plimb cu limuzina.
‎Haide!
‎Cu plăcere, tura dublă.
‎Măi, Tito! Nu-mi mai lăsa ambalaje ‎de bomboane în motostivuitor!
‎Avem un jaf în desfășurare. ‎Suspectul e un Nelegiuit.
‎Uitați-vă după o camionetă neagră.
‎Ce mama…?
‎Vai de mine!
‎E cineva rănit?
‎- Sunteți teferi? ‎- Da.
‎Da? Cine face țăndări un înger?
‎Frate!
‎CÂRCIUMA LUI FRANK
‎Ce mai e nou, Frank?
‎N-am mușterii.
‎Oamenii stau în casă ‎de frică să n-o pățească.
‎ABOMINABILA LASER
‎Câștigă Nelegiuiții.
‎Mie-mi spui?
‎N-am bani nici să schimb geamul.
‎Te ajut eu în weekend.
‎Dar trebuie să ajung la reuniune.
‎Mersi.
‎Crezi că vine și Emily?
‎Nu știu. Nu mai vorbesc cu ea, știi bine.
‎De ce nu o suni să vezi dacă vrea să vină?
‎- Oricum n-am cum să dau de ea. ‎- Zău?
‎Nu spun că aș suna-o, ci doar că…
‎A trecut Norma pe aici. ‎I-am cerut numărul pentru tine.
‎Îmi dai fiori.
‎Poate te refuză, ‎dar nu știi până nu întrebi.
‎E ca atunci când faci broscuțe pe lac. ‎Știi că lacul va înghiți piatra.
‎Ai căutat o jumătate de oră ‎o piatră plată.
‎Dar trebuie s-o arunci.
‎Altfel nu știi dacă va sări sau nu.
‎Arunci piatra și se duce direct la fund.
‎Să vedem ce e sub apă!
‎Trece înot un somon mare.
‎Piatra nimerește fix în capul somonului.
‎- Ăsta crapă și plutește la suprafață. ‎- Văleu!
‎- Nu asta e nasol. ‎- Mai e?
‎Somonul e femelă.
‎E doldora de icre. ‎Se curăță și astea, ca ăia de pe Titanic.
‎Eu sunt piatra în situația asta?
‎Ai putea fi piatra.
‎Ai putea fi peștele.
‎Ai putea fi cea care aruncă piatra.
‎- Ai putea fi lacul. ‎- Bine.
‎Ai la ce te gândi.
‎Sau nu.
‎Ești morbid, Frank.
‎Mă îngrijorezi, ‎dar faci niște clătite date naibii.
‎- Mersi. ‎- Ne vedem mâine?
‎Da. Să ai grijă pe afară!
‎Da, și tu.
‎Ar fi grozav dacă ar veni.
‎Da.
‎SPER CĂ EȘTI BINE. SAU CĂ FACI BINE? ‎ÎN FINE, SPER SĂ VII LA REUNIUNE.
‎Emoji-uri.
‎Ești în regulă.
‎Frate! E de la lapte?
‎ÎNCERC SĂ AJUNG.
‎„Mă bucur că mi-ai scris.”
‎Meserie!
‎Știi ceva?
‎Diluăm puțin și nu se mai simte.
‎S-a simțit.
‎E de la lapte sau de la cereale?
‎Lapte.
‎E de la lapte.
‎BINE AȚI REVENIT!
‎Fir-ar să fie, Em!
‎S-a încercat asasinarea ‎magnatului maritim supranumit Regele.
‎Miliardarul își dispută cu Rachel Gonzales ‎funcția de primar al orașului Chicago.
‎A ajuns ceva la ordinea zilei.
‎Discursul electoral al lui William Stevens ‎a fost întrerupt violent
‎de tirul exploziv al Nelegiuitei Laser.
‎Ești odioasă.
‎Nu e odioasă?
‎Imediat după atac, ‎Regele a făcut o declarație.
‎Puteam să-mi pierd viața azi.
‎Am un mesaj pentru Nelegiuita Laser.
‎Ai distrus o estradă, ‎dar pe Rege nu-l vei nimici în veci.
‎Avansul Regelui față de Gonzales ‎s-a micșorat la zece procente.
‎Cursa n-a mai fost așa strânsă ‎de la anunțarea candidaturilor…
‎Hai, Em! Unde ești?
‎Alte știri. Fiica rătăcitoare a orașului, ‎Emily Stanton, s-a întors.
‎Noul sediu al companiei Stanton 4.0 ‎se află în centrul Chicago-ului.
‎Bravo ție, Em!
‎- Ce sediu și-a tras Emily! ‎- Da.
‎Normal că nu vine la reuniune.
‎Mi-aș fi dorit să vină.
‎Probabil e la un chef cu stripteuze, ‎savurează șampanie fină
‎și mănâncă nachos cu carne de gâscă.
‎Ai o imagine dubioasă ‎despre cum trăiesc bogații.
‎- Îți spun un banc? ‎- Lasă.
‎Mi-ai zis că dacă nu știu să spun bancuri, ‎n-o să cuceresc nicio tipă.
‎Lasă-mă să-l zic pe ăsta.
‎- Cioc-cioc! ‎- Cine e?
‎O bufniță.
‎Ce bufniță?
‎Am zbârcit faza cu bufnița.
‎Cred că eu sunt bufnița și că…
‎Bun! Cioc-cioc!
‎- Cine e? ‎- O bufniță.
‎- Ce bufniță? ‎- O „buhuhniță”.
‎Nu merge. Tu spui replica aia.
‎- Sau suntem amândoi bufnițe. ‎- Ar fi nostim. E?
‎- Știu! ‎- Bine.
‎- Cioc-cioc! ‎- Cine e?
‎O bufniță. Taci!
‎Atât! Nu mai zici replica.
‎Spargi convenția.
‎Bine.
‎Mă duc să-i fac o surpriză lui Emily ‎și o aduc aici.
‎- Super! ‎- I-o fi jenă să vină singură.
‎- Da. Eu rămân aici să-i dau de cap. ‎- Bine. Dacă nu reușești, nu-i nimic.
‎Care bufniță?
‎Cărei bufnițe?
‎Ea e bufnița.
‎Bravo, Em!
‎Bună! Ce faci?
‎- Bună seara! ‎- Am venit la Emily Stanton.
‎Am închis. Aveți programare?
‎Nu, nu am programare. Sunt Lydia Berman. ‎Sunt prietena ei cea mai bună.
‎Deci… Adică n-aș zice că în prezent ‎suntem prietene la cataramă sau prietene.
‎„Înstrăinate” sună cam nașpa ‎și nu e cazul.
‎Suntem înstrăinate în prezent,
‎dar‎ ‎nu la modul „ordin de restricție”.
‎- Să urc și să-i fac o surpriză? ‎- Categoric nu.
‎Bine, dar aș vrea să urc și să o iau…
‎nu cu de-a sila…
‎la reuniunea de la liceu.
‎Deci… Știi tu… Lydia Berman.
‎O să zică: „Mișto!”
‎Lydia Berman.
‎A venit o Lydia Berman la dra Stanton.
‎- Vrea să o ia la reuniunea de la liceu. ‎- O iau la reuniune.
‎- Am zis eu. ‎- Nu merge singură la petreceri.
‎Serios?
‎Mă mir. O trimit sus.
‎- Vă primește. ‎- Ce ușurare!
‎Nu mă așteptam.
‎Mersi!
‎Bună seara!
‎Bună seara, dră Berman! Eu sunt Jessie.
‎Bună! Spune-mi Lydia. Așa mă cheamă.
‎Locul ăsta e periculos!
‎Fii atent aici!
‎Ajunge până hăt… Cum schimbați becurile?
‎Se ocupă personalul de serviciu.
‎De serviciu… Asta e!
‎Dra Stanton e prinsă cu ceva, ‎dar se eliberează numaidecât.
‎Vă servesc cu ceva?
‎Se poate o bericioaică de la gheață? ‎Ca să-mi mai treacă emoțiile.
‎- M-au trecut toate nădușelile. ‎- Bine.
‎Mulțumesc, Jessie.
‎Bună, Lydi! Mă bucur să te văd.
‎Bună!
‎A trecut ceva timp, nu?
‎Da, chiar a trecut.
‎Arăți bine.
‎Mersi. Tu arăți super rasată.
‎Mulțumesc.
‎Ia zi…
‎ce vânt te aduce?
‎Ne-am scris pe telefon.
‎Adică eu ți-am trimis un mesaj ‎despre reuniune și mi-ai răspuns.
‎Era… E în seara asta.
‎Am fost acolo, tu nu sosiseși
‎și mi-am amintit că nu-ți place ‎să mergi singură la petreceri.
‎Mi-am zis…
‎să trec să văd dacă vrei să vin cu tine.
‎Azi era?
‎Îmi pare rău, Lydia.
‎Nu pot să vin. Sunt prinsă cu munca.
‎Da, îmi dau seama. Fii atentă ce e aici!
‎„Teleportează-mă, Scotty.”
‎Nu știu ce fac aparatele astea, dar…
‎Iartă-mă! Vai de mine! ‎Cred că e scump în draci puloverul.
‎Nu-i nimic, mă duc să mă schimb.
‎- Să nu-ți pătezi cămașa! ‎- E o zdreanță.
‎Am găsit-o la gunoi.
‎Îmi pare rău.
‎- Plătesc eu curățarea chimică. ‎- Nici să n-aud!
‎Dar am o rugăminte.
‎Să nu pui mâna pe nimic în lipsa mea.
‎- Da. Ce…? ‎- Nici măcar pe masă.
‎- Bine. ‎- Bine?
‎Eu vorbește‎ inglizește.
‎Jessie!
‎Fii cu ochii în patru.
‎A zis să-mi aduci urgent încă o bere rece.
‎Părea supărată. Pe tine, cred.
‎Baftă!
‎Mă duc să vă aduc. Mai vreți ceva?
‎- Nu. Ești un dulce. ‎- Bine.
‎Sunt proastă.
‎Meserie!
‎Ce-or face astea?
‎Lydia, ai zis că nu pui mâna, așa că…
‎nu pune mâna.
‎Tu ce știi să faci?
‎Parcă-i o consolă de pe vremuri.
‎Să vedem ce poate.
‎Un întrerupător. Mare scofală!
‎SECVENȚĂ INIȚIATĂ
‎Mă așez, nu mai pun mâna pe nimic ‎și îmi aștept berea.
‎Nu!
‎Scaunul ăsta de masaj e tembel rău!
‎Nu-i scaun de masaj, proasto!
‎Avem o intrusă în sala de injecție.
‎- Scăpați-mă! ‎- Doamne ferește, Lydia! Ce ai făcut?
‎N-am pus mâna pe nimic, Emily! ‎Doar pe două chestii. Pe una.
‎Îmi pare rău!
‎S-a ales praful de douăzeci de ani ‎de cercetare. De ce ai lăsat-o singură?
‎Mi-a zis că voiați să-i mai aduc o bere. ‎Îmi pare rău, dră Stanton.
‎Lydia, ai idee ce ai făcut?
‎Mi-ai distrus munca de-o viață.
‎Nu știu ce era în seringi, ‎dar dau totul înapoi bucuroasă.
‎Fac pipi în pahar sau ceva…
‎Nu pricepi.
‎Azi urma să încep tratamentul ‎la care am muncit toată viața.
‎Am creat o platformă ‎de secvențiere genetică
‎capabilă să modifice biochimia umană ‎în moduri uluitoare.
‎Am desăvârșit munca părinților mei.
‎Voiam să găsesc o cale ‎de a-i opri pe Nelegiuiți.
‎Urma să devin supraom.
‎Bestial!
‎Știam eu că poți.
‎Ce putere ai?
‎Ar fi fost supeforța și invizibilitatea, ‎dar i-ai luat prima doză de superforță.
‎Îmi pare rău de tot. N-am vrut.
‎Nu poți să mai faci o tranșă?
‎Mi-a luat cinci ani să creez formula.
‎Unde mai pui că organismul tău suferă ‎o schimbare moleculară de la injecții.
‎Sistemul tău cardiovascular s-a iuțit ‎cu 1.000%.
‎De-asta ți s-au vindecat așa repede ‎furunculele de pe față.
‎Procesul a început.
‎Aceste cuvinte nu au darul ‎să mă liniștească.
‎Mă simt ciudat. Transpir.
‎Îmi bubuie inima în piept de la ser. ‎Ce înseamnă asta?
‎Dacă oprești tratamentul, ‎ți se fac venele ferfeniță,
‎ca bușteanul în tocător.
‎Jessie, mergi la Pază, te rog.
‎Sigur.
‎Emily, soluția logică e să-i dăm înainte.
‎Îi administrăm dozele de superforță ‎proastei satului,
‎iar tu începi tratamentul ‎de invizibilitate.
‎„Proastei satului”?
‎Chicago e oraș, nu sat. ‎E cel mai mișto oraș din lume.
‎- Chicago Bears, Chicago Cubs… ‎- Nu acum.
‎- Nu există altă cale, nu? ‎- Nu, Emily. Știi bine.
‎- Hai să-ți vezi camera! ‎- Stai așa! Nu rămân aici.
‎Am treabă. Luni lucrez. ‎Am bilete bune la meciul cu Chicago Bulls.
‎Dacă oprești tratamentul,
‎se prea poate ca peste weekend ‎să-ți explodeze violent corpul.
‎Pot să arunc o privire în cameră.
‎Zici că e celula din ‎Battlestar Galactica.
‎- Hai, intră odată! ‎- Intru.
‎Camera e mobilată simplu, ‎în scopul recuperării.
‎Îmi zice și mie cineva cine a Urkel?
‎- Ce-i ăla Urkel? ‎- Nu ce, cine.
‎E Urkel. Spune-i cine e Urkel.
‎Cum nu știi? Frate!
‎Porți ochelari și bretele ‎și pari super deșteaptă.
‎- Stai să caut. ‎- Știi cine e Urkel.
‎- Cum se scrie? ‎- Se scrie „Ur-kel”.
‎Glumești? „Eu am făcut asta?”
‎Nu? Îți sună…? „Eu am făcut asta?”
‎„Eu am făcut asta?” Hai că știi!
‎„Eu am făcut asta?”
‎Mamă, are o reacție la injecție?
‎Nu, așa e mereu.
‎Ai spus „mamă”?
‎„Mamă”? Ai un co…?
‎Ai un copil și n-am știut? ‎De 20 de ani tu ai un copil secret?
‎- Am doar 15 ani. ‎- De unde să știu? Nu mi-a spus.
‎N-avem timp de de-astea.
‎- Ce-o apucă pe Jodie Foster? ‎- Allie m-a ajutat cu laboratorul.
‎A fost agent CIA. Ea vede de toate.
‎Ce? E un compliment.
‎Jodie Foster, gen „Pune loțiunea în coș”,
‎nu Jodie Foster ‎„Căac‎ în vânt”.
‎- Ce în vânt? ‎- Căac ‎în vânt.
‎„Căac ‎în vânt!” Nell?
‎- Cine e Nell? ‎- „Cine e Nell”? Cine e Nell?
‎Jodie Foster, 1994.
‎Jodie Foster știe că e Jodie Foster. ‎Cum nu știi de ‎„Căac‎ în vânt”?
‎Avem haine curate de damă, ‎tot ce-ți dorește sufletul.
‎Punem pe foc ce ai pe tine ‎cu prima ocazie.
‎- De ăsta nu se atinge nimeni! ‎- Ba da.
‎Ăsta e un tricou cu Slayer autentic, ‎cumpărat în 1994 de la concert.
‎Dacă pune careva mâna pe el,
‎îmi pare rău de tinerețea ta, dar vă omor.
‎Bine. Până să se ajungă acolo, ‎acest dispozitiv e pentru tine.
‎Dacă ai nevoie de ceva, ‎vine persoana de gardă.
‎- De ce nu ești la școală. ‎- Unu la mână, e noapte.
‎Și doi, am terminat facultatea ‎la Stanford anul trecut.
‎Așchia nu sare departe ‎de trunchiul tocilar.
‎- Nu e tocilară, e deșteaptă. E altceva. ‎- E altceva.
‎Ne ajută mult la laborator. ‎E as la tehnologie.
‎- Îmi dai puțin încheietura? ‎- Da.
‎Așa îți monitorizăm pulsul și tensiunea ‎cât te recuperezi și te antrenezi.
‎Am mai avut așa ceva, dar la gleznă.
‎Are 15 ani. Ai grijă ce-i povestești.
‎Am înțeles.
‎- Joci ‎Fortnite? ‎- Da.
‎- Nu. ‎- Sub ce nume?
‎T-Wagon-14.
‎Eu sunt Magistrala-L-631- ‎Bulevardul-Harper-Ap-7B.
‎Ia stai! Aia e adresa ta?
‎Nu-ți pune adresa pe internet.
‎Nu mi-o pun.
‎Eu stau la 7A. ‎La 7B stă mitocanul de Steve.
‎Dacă o mierlește careva, el o să fie ăla.
‎Ar trebui să jucăm. ‎Dar vezi că eu joc murdar.
‎M-am plictisit îngrozitor.
‎Ne vedem dimineață. Începem la 05:00.
‎La 05:00? Dispari de-aici!
‎Eu nu încep la 05:00.
‎E 05:00. Trezirea!
‎Bun! Să începem!
‎După o serie de doze, estimez ‎că îți putem crește ATP-ul cu 10.000%.
‎Totul la tine va deveni mai puternic: ‎pielea, sistemul vascular, scheletul…
‎Vei fi mult mai greu de rănit.
‎Și estimez că vei putea ridica 9.000 kg.
‎Cam cât un autobuz.
‎O să-l azvârl la mama naibii, mânca-ți-aș!
‎Vorbește frumos.
‎O să-l azvârl cât colo, mânca-ți-aș!
‎Nu-i mai bine. ‎Și n-o să azvârli niciun autobuz.
‎Ar fi foarte rău.
‎Bun!
‎Ia ciocanul și lovește. Semnele vitale ‎și rezultatul ne vor da nivelul inițial.
‎- De ce arată ca la bâlci? ‎- Fiindcă sunt de comitet.
‎Bine.
‎Da.
‎Curaj, găină!
‎Mi-am scrântit zona inghinală. ‎Gagicile au așa ceva?
‎- Da. ‎- Asta am făcut.
‎Se poate să fi făcut ‎și puțin pipi pe mine.
‎Da, vezica ta a eliminat puțină urină.
‎Prima zi a mers excelent. Pe mâine!
‎Nu, abia ne apucăm.
‎Am stabilit nivelul inițial ‎și începem tratamentul.
‎N-o să fie ca ieri, nu?
‎Câtuși de puțin. Fiecare doză e unică.
‎Și inofensivă, nu?
‎Vai de mine! Inofensivă, zice! ‎E o minune că mai ești în viață.
‎În orice tratament pot apărea complicații.
‎- Obținerea superforței comportă riscuri. ‎- Cum ar fi?
‎Cum ar fi decesul, amnezia, paralizia, ‎apoplexia, moartea cerebrală,
‎starea de conștiență ‎fără putința de a comunica,
‎adică un calvar de nedescris, ‎căruia îi zicem pe scurt „inexprimabilul”.
‎- Deces am zis? ‎- Da.
‎Mă chinui să văd partea bună.
‎Care e? „Măcar n-am diaree”?
‎Diareea e de la sine înțeleasă.
‎- E o certitudine absolută. ‎- Ia-mă, Doamne!
‎O să fac tot ce-mi stă în putere ‎ca să nu pățești nimic.
‎Fac asta pentru părinții mei ‎și pentru orașul ăsta.
‎Hai să facem mușchi ‎și să-i tăbăcim pe Nelegiuiți!
‎Să-mi bag…!
‎Ai zis că n-o să fie deloc ca ieri.
‎Din punct de vedere metabolic.
‎Modul de administrare e identic.
‎Ard! Mi-a luat fața foc!
‎Îți trece în două secunde.
‎Da.
‎A fost… Ai zis tu, ‎dar chiar e rece la atingere.
‎Ce-ar fi să iei ciocanul ‎și să mai lovești o dată?
‎Nu vreau să iau ciocanul.
‎Mi-au fost înfipte în față ‎un catralion de ace.
‎Încearcă.
‎- Efectul ar trebui să fie instantaneu. ‎- Fie!
‎Țineți-vă de bidoane, că fac prăpăd.
‎Ce bidoane?
‎- Lasă! ‎- Bine.
‎A fost un mare fâs.
‎E foarte bine pentru doar a doua doză.
‎Cum adică „doar a doua”? Câte sunt?
‎- Treizeci și trei. ‎- Frate!
‎PRIMA ZI DE ANTRENAMENT
‎A DOUA ZI DE ANTRENAMENT
‎E ora 05:00. Trezirea!
‎SECVENȚĂ INIȚIATĂ
‎Roiu' de-aici!
‎De ce în țâțe?
‎Doza asta trebuie injectată ‎prin țesutul mamar în mușchiul pectoral.
‎- Tu când începi tratamentul? ‎- Chiar acum.
‎Poftiți, dră Stanton.
‎- Mulțumesc, Jessie! ‎- O pastilă?
‎Tot tratamentul tău ‎e o sărăcie de pastilă?
‎E ditamai pastila ‎și a trebuit să renunț la lactate.
‎A NOUA ZI DE ANTRENAMENT
‎E ora 05:00. Trezirea!
‎Ține-te de bidoane, Bill!
‎A 12-A ZI DE ANTRENAMENT
‎Așa și voiam să fac.
‎Sunt întreagă.
‎Urgia lui Laser pare fără de sfârșit. ‎Orașul trăiește pe muchie de cuțit.
‎Chicago White Sox și Chicago Cubs ‎și-au anulat meciurile de baseball
‎după ce Laser și-a întețit ‎activitățile nefaste.
‎William „Regele” Stevens a crescut ‎în sondaje în cursa pentru primărie.
‎- Poftiți, dră Stanton. ‎- Mulțumesc.
‎Am auzit că nu mănânci.
‎Mâncarea are un gust aiurea. ‎Nu mi-e foame.
‎E normal, dar trebuie să mănânci.
‎Organismul tău se modifică rapid.
‎Se poate ca doar asta ‎să nu-ți facă greață.
‎Pui crud? Scârbos!
‎Corpul tău are nevoie de aminoacizi cruzi.
‎Iar scheletului îi trebuie fosfor ‎pentru densitate.
‎Se simte fosforul.
‎E foarte bun.
‎Sunt un monstru.
‎Nici vorbă!
‎E suculent.
‎Am niște treabă.
‎Mi-e rău.
‎- Nu mă judeca! E așa bun! ‎- Doamne!
‎Cere corpul.
‎Nu sunt un animal.
‎A 14-A ZI DE ANTRENAMENT
‎Greutatea asta are circa 77 kg, ‎cât cântărește în medie un bărbat adult.
‎Nu și bucățile cu care ies eu. ‎Îmi plac ăia zdraveni.
‎Ia să vedem! Glumesc.
‎Acum să vezi!
‎Partea aia din clădire e tot a ta?
‎Firma cu numele meu? Da.
‎Putea fi clădirea lui Bill Stanton. ‎E un nume comun.
‎Așteaptă-mă!
‎Îl mitraliez pe ăsta.
‎Aoleu, mă mitraliază el pe mine! ‎Acum construiește în jurul meu.
‎- Nu te pricepi deloc. ‎- Pot să te întreb ceva?
‎Dacă nu te duci la școală, ‎cum cunoști tipi?
‎Sau tipe? Sau persoane non-binare? ‎Toată lumea e minunată.
‎- Ce te atrage. ‎- Băieții.
‎Și pe mine. Ieși cu vreunul interesant?
‎Prin „interesant” vreau să zic sexy.
‎Bine. Nu, dar mersi că m-ai întrebat.
‎Mama nu…
‎Nu știu, nu vorbim despre așa ceva.
‎Fii înțelegătoare cu ea. ‎E un om fenomenal, cu o mare răspundere.
‎De ce nu dormi?
‎E ora 01:00, Lydia.
‎Tracy, nu poți să te prostești așa. ‎Avem ceva de făcut.
‎Îmi pare rău.
‎N-o certa, e vina mea.
‎Noapte bună!
‎Mereu e cu capsa pusă. ‎„E ora 01:00, Lydia.”
‎Nu te-ai deconectat.
‎Ba tu nu te-ai deconectat!
‎Am rămas doar noi…
‎prietene crud.
‎Maică Precistă! Te vedem.
‎Ba nu mă vedeți.
‎Pentru Dumnezeu, închide odată!
‎Îmi pare rău. Pasărea asta e tare bună.
‎Bună în draci.
‎Am creat o devoratoare de pui crud.
‎E savuros.
‎Felicitări bucătarului care nu l-a gătit.
‎Mi s-a gravat pe retină.
‎A 18-A ZI DE ANTRENAMENT
‎Iartă-mă, Tony! Mea culpa.
‎Pauză de băut apă!
‎Vrei să…?
‎Am înțeles.
‎Bea niște apă, Tony.
‎- Am băgat la greu. ‎- Da.
‎Dră Stanton, trebuie să vă luați doza.
‎- Mulțumesc. ‎- Dacă se poate numi așa.
‎Zi-mi măcar că îți provoacă indigestie, ‎arsuri la stomac sau ceva.
‎- Te prefaci? ‎- Da.
‎Ce figură ești!
‎Mă întrebam…
‎Să-mi spui dacă-mi bag nasul ‎unde nu-mi fierbe oala.
‎Unde e tatăl lui Tracy?
‎Mă cuplasem ‎cu un coleg cercetător de la Yale.
‎Bănuiesc că romantismul plonjării adânci ‎în teoria cromozomială Boveri-Sutton
‎a fost prea mult pentru noi.
‎Jargon științific sexy!
‎Ei…
‎când a aflat despre sarcină, ‎și-a pus coada pe spinare.
‎El pierde.
‎Tracy e un copil grozav.
‎Mersi. Chiar e.
‎Gata pauza! Înapoi la treabă!
‎„Înapoi la treabă”? ‎Am băgat câteva ore. Credeam că gata.
‎Hai s-o ștergem!
‎- Da? ‎- Da.
‎Aoleu, Nelegiuiții! Păzea!
‎- Aleargă! ‎- Ți-am zis că sunt de comitet.
‎A 23-A ZI
‎Faci cum crezi, Tony, ‎dar parcă prea te-ai blindat.
‎Se poate. Hai!
‎Vai de mine! Tony! Îmi pare rău, omule!
‎Încă nu-mi cunosc puterea. Ești teafăr?
‎N-am nimic.
‎Frate!
‎Injecțiile își fac efectul. ‎L-am șifonat pe Tony.
‎- Trebuie să-ți iei pastila. ‎- Mulțumesc.
‎Văd cum iei pastile, ‎dar când te vedem și în acțiune?
‎Sau mai bine zis ‎când nu te vedem în acțiune?
‎- Nu i-ai zis? ‎- Ce să-mi zică?
‎Aia a fost ultima pastilă.
‎Faci mișto? Mie mi s-au făcut ‎35 de miliarde de injecții în față.
‎Tu ai luat pastile câteva zile.
‎Te simți altfel? Își fac efectul?
‎Să vedem.
‎Em, zi ceva! Mă bagi în sperieți.
‎Vorbește, Emily! Nu pot…
‎Unde ești? O să-ți punem talangă la gât.
‎Fă zgomot.
‎Spune ceva!
‎Știi ceva? Să mă respecți!
‎Stai, Lydia! Vino înapoi!
‎A 29-A ZI DE ANTRENAMENT
‎A 31-A ZI DE ANTRENAMENT
‎Bun venit la bâlci, fă!
‎A 33-A ZI DE ANTRENAMENT
‎Sunt atotputernică!
‎Bate palma! Așa!
‎Bill!
‎Poate se potolește dacă nu ne uităm.
‎- Păzea! ‎- Nu mai e de oprit.
‎Salutare, Chicago!
‎Tony, jur că n-am nimic cu tine!
‎Sunt teafăr. Mă duc după altă cană.
‎- N-a pățit nimic. ‎- Ți-ai terminat instrucția.
‎- În mod oficial? ‎- Da.
‎- Îmi scot asta? ‎- Nu-ți mai trebuie de mult.
‎Parșivă.
‎Poftim, ți-am luat ceva.
‎Acum pot să vă arăt noile costume.
‎Avem costume, ne mai trebuie supernume.
‎Ce-i asta?
‎Ți-am amenajat sediul.
‎Cred că supernumele meu va fi Ciocanul.
‎Dar nu ai ciocan.
‎- N-o lua așa literal. ‎- Nu pot să fiu Emily?
‎Doamne! Nimeni nu vrea ‎să fie salvat de o Emily.
‎Știu! Tu ești Bingo.
‎Nare nicio logică.
‎Și interjecție, și nume ‎într-un singur cuvințel.
‎Poți să zici: „Bingo! Sunt invizibilă.”
‎Știu și eu? ‎Mă trimite cu gândul la câinele Bingo.
‎Nu există niciun câine Bingo. ‎Te gândești la Zorro?
‎Zorro era numele lui, o
‎- Faci confuzie. ‎- Ne trebuie un nume de echipă.
‎Hai să facem o pauză de ronțăit, ‎să ne stimulăm cerebelul.
‎Și eu vorbesc științific. Hai să ronțăim!
‎Începem. Crater Joe.
‎Clătită Biscuiți. Forța Tunetului.
‎Mango șlapi. Am găsit? Da.
‎- Mango Șlapi? ‎- Ce? Nu. Forța Tunetului.
‎Sună pueril.
‎Toate sună aiurea când le auzi prima dată.
‎Bașca, nu se mormăie așa.
‎N-am mormăit.
‎Zi cu simț de răspundere, din rărunchi. ‎Forța Tunetului.
‎- Forța Tunetului! ‎- Nu? Forța Tunetului!
‎- Îmi place. ‎- Vezi? Încearcă.
‎Forța Tunetului!
‎Nu zici: „1985. Chicago Bears”.
‎Zici: „1985. ‎Chicago Bears a câștigat Super Bowl-ul
‎și a creat un album/single criminal, ‎anume ‎The Super Bowl Shuffle.”
‎„Chicago Bears.”
‎William „Frigiderul” Perry.
‎Muream după el.
‎Jim McMahon avea probleme cu ochii ‎și purta ochelari.
‎Când își dădea ochelarii de soare jos, ‎era ceva magic.
‎N-am venit să facem tărăboi
‎Ci să dansăm Super Bowl Shuffle cu voi
‎O luăm pe arătură. ‎Poți să zici „Forța Tunetului”?
‎- Forța Tunetului! ‎- Forța Tunetului!
‎Allie ne cheamă în garaj.
‎Mânca-ți-aș!
‎Vorbește frumos!
‎- Pot să spun ceva? ‎- În niciun caz.
‎Mașina asta mă excită. ‎Vreau copii Lamborghini mov lucioși.
‎Știam că nu vreau să aud.
‎Hai, în mașină! Nu avem mult timp.
‎- Pentru ce? ‎- Pentru misiune.
‎Stau în față!
‎- Nu așa se zice. ‎- Măiculiță!
‎E așa șmecheră, că nu știu să deschid ușa.
‎V-o deschid eu.
‎Butonul de pornire e în costum.
‎Drace! E…
‎- Pe asta n-am condus-o. ‎- Cum să ai mașina asta și să n-o conduci?
‎Dinadins se suie în reluare?
‎- Frăție! Mă intimidează. ‎- Da.
‎Strângeți-vă una în alta!
‎Arătăm bestial?
‎Doamne ferește!
‎Forța Tunetului!
‎Arătați bine.
‎Forța Tunetului…
‎- E bun numele. ‎- Prima-ntâi.
‎De șase luni, în sudul orașului ‎își face de cap Nelegiuitul zis Crabul,
‎care, cu ortacii lui, ‎jefuiește magazine aproape zilnic.
‎Azi vizează un magazin de băuturi ‎de pe Clark.
‎Crabul? Ăsta ce putere are?
‎Să aibă un gust delicios cu unt topit?
‎Forța Tunetului, ‎e timpul să îți îndeplinești menirea.
‎- Mi-a luat-o inima la galop. ‎- Aoleu!
‎Acum, că ne îndreptăm ‎spre o posibilă încăierare…
‎mă apucă rău stresul.
‎- Mamă, deschide torpedoul. ‎- De ce?
‎Voiam să fii în siguranță pe teren ‎și ți-am făcut un pistol cu electroșocuri.
‎Periculos!
‎Arată beton!
‎Cred că sarcina electrică te va da de gol ‎când îl folosești.
‎Bine de știut. Pare să aibă putere.
‎- La ce nivel să-l folosesc? ‎- La cinci sau șase.
‎Eu l-aș da la maxim.
‎Nu vrei să-l electrocutezi pe unul ‎și ăla să-ți crape tărtăcuța.
‎Adevăr grăiești.
‎Uită-te la noi!
‎Forța Tunetului.
‎Am reușit, Em. Suntem o superechipă.
‎Cum ziceam când eram mici, la leagăne.
‎Da.
‎Hai să caftim niște Nelegiuiți!
‎- Ne trebuie muzică de antren. ‎- Da, măi!
‎- Să ne ambalăm cu niște muzică de antren. ‎- Să ne ambalăm!
‎Ăsta e… Glenn Frey?
‎E cântărețul meu de căpătâi.
‎„Smuggler's Blues” e o piesă bestială ‎și crește adrenalina.
‎Oare?
‎A stat în top pe primul loc 11 săptămâni.
‎Nu spun că nu-mi place Glen Frey. ‎Îmi place.
‎Dar nu merge oricând.
‎Mamă, arma aia nu e microfon.
‎Să cânte Lydia la ea.
‎Ați ajuns. Opriți.
‎- O să dau la rațe. ‎- Lasă-te în voia fulgerului.
‎- Să ai grijă, mamă. ‎- Am.
‎- Hai! ‎- Să-i dăm bice!
‎- Trebuie să regândim mașina. ‎- Da.
‎Puneți-vă căștile. Mă receptați?
‎Te receptez.
‎- Hai prin spate! ‎- Treci pe incognito, Bingo.
‎Nu mă cheamă așa.
‎Cum de nu-ți place numele?
‎- Mai ești aici? ‎- Da.
‎Intră!
‎- Eram în spate. ‎- N-am știut..
‎Mai repede!
‎Nu vă agitați și nu va păți nimeni nimic.
‎Barosane, nu apăsa pe buton. ‎Îmi sparge timpanul.
‎E a cincea oară anul ăsta. ‎Jefuiți pe alții!
‎Nu te mai văicări. Jefuim pe toată lumea. ‎Mai pune niște bani în geantă.
‎Ia stai, Calamare!
‎Jaful ăsta e împiedicat de Forța…
‎Mamă?
‎- Em, ești teafără? ‎- Da.
‎Aoleu, vine spre noi!
‎Cine a vorbit?
‎Em?
‎- Sunt bine. ‎- Hai să-i tăbăcim!
‎Doamne sfinte! Acum e acum!
‎Ciocanule, e timpul să treci la atac.
‎- Știu cum fac. ‎- Ce ai de gând?
‎- Îi fac figura cu cangurul. ‎- Nu mi se pare o idee bună.
‎Știu, e excelentă.
‎Crabule, avem o problemă.
‎Rezolv-o, Kenny!
‎Hai noroc, amice!
‎Hai c-a ieșit bine!
‎Catârca dă cu copita.
‎Bună! Ușurel!
‎Ce ești?
‎Sunt Gemeni.
‎Tu ce naiba ești?
‎Ai crede că Rac, dar nu, sunt Capricorn.
‎Cu Luna și alte chestii… în ascensiune.
‎- Să sperăm. ‎- Lydia!
‎- Marfă salt! ‎- Ce faci?
‎- Am o forță colosală în coapse. ‎- Nu te mai lăuda!
‎Nu orice femeie arată bine căzând ‎prin plăci fonoabsorbante.
‎Lydia!
‎Lydia! Alo!
‎Alo! Lydia!
‎Lydia, ce faci?
‎A mea e, șefu'!
‎Te-a lovit Forța Tunetului!
‎Em, destul!
‎S-a blocat pistolul pe înaltă tensiune. ‎Nu i se dezlipește de pe față.
‎Am încercat să-ți zic să nu-l pui pe mare.
‎- Îl prăjești pe dinăuntru. ‎- Frate!
‎Vă rog să nu filmați. E o greșeală.
‎- De ce mă mai electrocutezi? ‎- E o greșeală!
‎- Nasol! ‎- Îmi pare rău!
‎- Îți pare rău? Voia să mă omoare. ‎- Da, e un criminal ticălos.
‎Merită mai mult.
‎A fost trăsnet, dar ne tirăm. ‎Băieți, adunarea!
‎- Stați așa! ‎- Nu mișcă nimeni!
‎Ce-o să faceți? Ați împiedicat jaful.
‎L-ați prăjit pe tip. Ne omorâți? ‎Ați fi la fel de rele ca omul-crab.
‎Hai s-o ștergem!
‎Mă faci de râs, să știi.
‎Stați puțin! Sunteți Nelegiuite?
‎Nu, suntem Forța Tunetului.
‎Ba bine că nu!
‎Am reușit!
‎Ce e Forța Tunetului?
‎Ăștia nu… Fă chestia.
‎Suntem Forța Tunetului.
‎Vezi? Tot nu…?
‎E scos din context. Probabil nu se… ‎Noi suntem ăia buni.
‎Nu vrem osanale. Ocrotim orașul. ‎Dacă ții să-mi mulțumești cu o murătură…
‎Ne-ai salvat viața.
‎Meriți o murătură.
‎Bun! Am plecat.
‎Asta intră la malaxoare ‎până ajungem la Lambo.
‎Îmi pare rău!
‎- Țineți minte Forța Tunetului! ‎- Forța salvează orașul.
‎Pentru prima oară,
‎două supereroine adevărate țin piept ‎flagelului Nelegiuiților.
‎Autodenumite Forța Tunetului, ‎după stângăcia inițială cu electroșocul,
‎cele două combat regulat infracțiunile, ‎cu rezultate vizibile.
‎„Cretinii ăștia au jefuit ‎magazinul de bijuterii de pe Grant.
‎Nu dorim recompensă,
‎dar am vrea să punem mingea în joc ‎la un meci cu Cubs.
‎Cu stimă, Forța Tunetului.”
‎Cum să nu iubești Forța Tunetului?
‎Se pare că noua superechipă din Chicago ‎știe să se și distreze.
‎Dar se măsoară Forța Tunetului cu Laser?
‎Rachel Gonzales îl prinde din urmă ‎pe Rege în sondaje.
‎Platforma ei progresivă și campania ‎la firul ierbii i-au atras susținere.
‎Cine sunt astea?
‎Cum și-au căpătat puterile?
‎Dacă există supereroi, ‎de ce mai e nevoie de mine?
‎Greu de zis.
‎- Ideea e că sperii oamenii. ‎- Sigur.
‎Dau presei de înțeles că sunteți o năpastă ‎la care doar eu‎ ‎am leac.
‎Așa câștig alegerile astea tâmpite.
‎Cum nu putem opri ‎două muieri la 40 de ani?
‎- Au pe puțin 45. ‎- Pe puțin.
‎Poftiți!
‎Iată-l! Arată mai bine.
‎- Arăți ca dracu'. ‎- Scuze! O să mă dau cu alifie.
‎Să nu te zgârcești.
‎O să par o femeie fatală, ‎dar simt că trebuie să le ucid.
‎Aruncă-i un os.
‎- Îmi place de ea. ‎- Ce?
‎Îmi place de tine, Laser.
‎Dar uite ce cred…
‎Dacă te las să le omori, ‎o să fiu criticat că nu te-am împiedicat.
‎Așa că propun să stăm de vorbă cu ele.
‎Dacă ne înțelegem, ne înțelegem. ‎Dar, dacă nu ne înțelegem…
‎Le omor.
‎Da, voiam să…
‎Nu sunt sigur ‎că vor fi așa ușor de ucis, șefu'.
‎- Vino încoace! ‎- Nu, mersi.
‎Ba vino!
‎Hai, hai! Vino încoace!
‎Hai!
‎Curăță mizeria.
‎Mamă, ce mișto! Ne-am tras logo!
‎- Eu l-am conceput. ‎- Am intrat în rândul lumii.
‎Știți ceva? Cu un logo așa adevărat, ‎ne mai trebuie un cântec al nostru.
‎Un imn. ‎Gen David Lee Roth, gen John Bon Jovi.
‎Vin aici, compun niște versuri.
‎Eu cânt la chitară, după ce învăț chitară.
‎Mai știi spectacolul din liceu?
‎Fată, de ce…?
‎În spatele meu!
‎- Voi n-aveți clanță la bordei? ‎- Pardon! Nu l-am văzut.
‎Pe loc repaus!
‎Am venit cu gânduri pașnice. ‎Altfel erați deja moarte.
‎Sunteți în cârdășie? Desigur!
‎A fost o mare înscenare.
‎Precis și Crabul e în solda ta. ‎Ce faci, aduni toți Nelegiuiții?
‎Ia te uită, chiar ești deșteaptă! Drăguț!
‎Da, le fac sindicat. La un moment dat ‎vor lucra toți pentru mine.
‎Tracy, o anunți pe Allie că avem musafiri?
‎Da.
‎Allie e tipa clonțoasă, cu regulile?
‎Zace leșinată pe hol.
‎I-am dat în cap când am prăjit alarma.
‎Chestia e că schimbați cursul alegerilor, ‎ceea ce nu admit.
‎Mi-ar fi de folos două Nelegiuite, ‎supereroine sau ce oți fi.
‎Mi-ar prinde bine mușchii tăi ‎la extinderea operațiunii.
‎Probabil nu mi-ar strica nici ‎ce oi fi știind tu să faci.
‎- Cred. ‎- Și dacă nu vrem?
‎Dacă vă apuc și vă izbesc cap în cap, ‎ca pe castaniete?
‎Dacă vă dăm în vileag?
‎Voi câștiga alegerile ‎și voi ajunge primar.
‎Pe urmă voi mai câștiga câteva alegeri ‎și voi ajunge președinte.
‎Iar atunci voi tăia și spânzura.
‎Tu ai rude în oraș, nu, Bongo?
‎Mă cheamă Bingo.
‎Mi se rupe.
‎- Nu știu de ce apăr numele ăla odios. ‎- Nu acum.
‎De ce parte a istoriei vreți să fiți?
‎Nu mi-e frică de tine.
‎Abia aștept să vă omor!
‎- Ce? ‎- Nu terminasem.
‎- Sunt aici. ‎- Bine.
‎Abia aștept să vă omor.
‎- Atâta ifos pentru aceeași replică? ‎- Abia aștept să vă omor!
‎Mai ales pe tine, Bingo.
‎Trebuie să vă perfecționați numărul.
‎Ia uite-o!
‎Așa încet merge mereu?
‎Cred că te umpli de spume.
‎Pa! Mersi că ați venit!
‎- Nu-i zădărî! ‎- Scuze! Am emoții.
‎La dreapta.
‎- Trebuie să mergem la bunica. ‎- Hai!
‎Lydia, spui tu rugăciunea, te rog?
‎Da.
‎Doamne, binecuvântează această mâncare ‎și mâinile care au făcut-o.
‎Mersi că ești super cool și chestii.
‎Rămâi un adevărat. Pace Ție!
‎Amin!
‎- Amin! ‎- Amin!
‎Bunico, te-ai mai gândit? Mă lași ‎să te mut într-un cartier mai sigur?
‎De ce m-aș muta?
‎Asta e casa mea de multă vreme ‎și va fi până la capăt.
‎Nu vorbi așa, bunico.
‎Eu bunghesc, bunico. Moralitatea, nu?
‎Mortalitatea.
‎Poftim?
‎- Mortalitatea. ‎- Așa am zis.
‎- Ai zis „moralitatea”. ‎- Și tu ce zici?
‎- Mortalitatea. ‎- Ai băgat niște T-uri în plus acolo.
‎Mă bucur mult că v-ați împăcat! Bravo!
‎- Unde e strănepoata mea? ‎- Vede de firmă.
‎E hărnicuță ca maică-sa.
‎Poți să ții un secret?
‎- Să nu-mi ascundeți lucruri! ‎- N-ar trebui să-i zicem.
‎De ce nu? Ar trebui să spunem cuiva. ‎Probabil știe deja.
‎- Lydia… ‎- Suntem…
‎Minunat!
‎Dă să fie așa!
‎- M-am rugat pentru ziua asta. ‎- Pentru ce?
‎Zău?
‎Pentru clipa asta.
‎Să-mi spuneți că sunteți împreună.
‎Am știut mereu că vă potriviți.
‎Da…
‎- E… ‎- L-am ținut pentru clipa asta.
‎- Am brațe ca ale lui Michelle Obama. ‎- Da. Sunt superbe. Eu care sunt?
‎Știi, e mult de digerat.
‎Amândouă preferăm…
‎știi tu, gagiii.
‎- Se vede decepția pe fața ta. ‎- Asta simt.
‎Ați putea încerca măcar.
‎Ce? Acum? Trebuie să-mi faci curte.
‎Ei, m-am înșelat. Dacă secretul e ‎că sunteți Forța Tunetului,
‎să știți că mă uit la știri. ‎Se fac meme cu voi.
‎Păi…
‎Cam de asta am venit.
‎Ai putea fi în pericol.
‎Mută-te la noi, măcar.
‎- Fie și temporar. ‎- Nu mă mut nicăieri.
‎Oamenii ăia mi-au omorât fata,
‎te-au lăsat fără părinți ‎și au distrus orașul.
‎Ca două femei puternice ce sunteți, ‎vreau să mergeți după ei…
‎să le veniți de hac ca supereroinele
‎și să nu vă odihniți ‎până nu terminați treaba.
‎- Bine. ‎- Abia în ziua aia…
‎când orașul va fi scăpat de Nelegiuiți…
‎puteți să faceți nuntă.
‎Haideți, mâncați, că se răcește!
‎Bună ziua! Mulțumesc pentru prezență.
‎Nu vă voi reține mult.
‎Vreau doar să știi…
‎- N-o văd pe Laser. ‎- Fiți cu ochii în patru.
‎S-a-mpuțit costumul. Trebuie să-l spăl.
‎- Nu se spală. ‎- Ce? Glumești?
‎Și cum să fac să nu miroasă?
‎- Trebuie să văd. ‎- Da, trebuie.
‎Și repede.
‎…pentru drepturile și siguranța ‎fiecăruia dintre voi.
‎Rachel!
‎Aplauze pentru superechipa ‎care ne apără orașul noapte de noapte!
‎Forța Tunetului!
‎Ce faci, Chicago?
‎Bucurați-vă! Puteți face selfie-uri ‎cu Forța Tunetului la numai 100 $.
‎„Ce? Mi se pare foarte ieftin.” ‎„Chiar că!”
‎Nu facem selfie-uri. ‎Dacă am face, ar fi gratis.
‎Sunt gratis.
‎Sunt gratis, cu o donație de 100 $.
‎- Forța Tunetului! ‎- Potoliți-vă!
‎Terminați, măi! Fiți cuminți! ‎Ne copleșiți.
‎- Cum o ardem, Chicago? ‎- Ca tunetul!
‎- Cum o ardem? ‎- Ca tunetul!
‎Transmitem în continuare ‎sondajele făcute la ieșirea de la urne.
‎Urmărim rezultatele ‎care ne parvin minut cu minut.
‎Înainte de știrile de ultimă oră…
‎- Mai bine stingem televizorul. ‎- Și eu zic.
‎Boss, te-ai dat cu anticearcăn?
‎Da, cu cremă hidratantă ‎și cu puțin corector.
‎- E mai bine? ‎- Nu.
‎Du-te să ronțăi ceva. ‎Scutește-l de priveliște.
‎- Nu mi-e foame. ‎- Mănâncă ceva cu aloe.
‎- Bine. ‎- Mestecă niște aloe.
‎Bună! Nu își pierde umorul.
‎Cum stau?
‎Cu…?
‎Nu știu, nu mă uit. ‎Să nu vă uitați nici dv.
‎Mergeți, faceți o cafea, savurați-o.
‎…care ne apără orașul. Forța Tunetului!
‎Susținerea Forței Tunetului i-a dat ‎lui Rachel Gonzales un impuls la urne.
‎- Andrew? ‎- Da.
‎- Arată amândoi obrajii la fel? ‎- Nu.
‎- Se vede diferența? ‎- Da.
‎- Unul e puțin julit. ‎- E julit rău.
‎La naiba!
‎Avem știri la cald. ‎Se știe rezultatul alegerilor.
‎Rachel Gonzales va fi noul primar ‎al orașului Chicago.
‎Regele nu pierde!
‎…reacția Regelui.
‎Fir-ar să fie, domnule!
‎L-ați lovit pe Kenny. Era băiat bun.
‎Nu trebuia să stea acolo.
‎Iar v-o iau ochii razna. Vă aduc picături?
‎N-am nimic, stai liniștit.
‎N-ai loc de Forța Tunetului.
‎Alea două trebuie să moară.
‎Nu vă mai feriți așa! ‎Nu sunt un țânc apucat de pandalii.
‎Mă simt frustrat.
‎L-am omorât pe tipul ăla, ‎dar a fost din greșeală, deci…
‎Omoară-l pe ăla.
‎Cum te mai simți?
‎Mai bine. Nu grozav, dar mai bine.
‎Șefu', eu vă validez sentimentele. ‎Sunt sentimentele dumneavoastră.
‎Dar, tactic vorbind, nu e o idee deșteaptă ‎să ne omorâm cei mai buni oameni.
‎Pe Walter l-a mătrășit?
‎- Walter era mai bun decât Kenny. ‎- N-am știut că e… Îmi plăcea Walter.
‎- Pe ăla cum îl cheamă? ‎- Ăla rămas în picioare? Andy.
‎- Andy, salută! ‎- Andrew. Merge și Andy.
‎- Zi „bună” și taci! ‎- Bună!
‎Nu-mi place individul.
‎Data viitoare, omoară-l pe And… ‎Cum preferi? Andrew? Andy?
‎Amândouă. La serviciu, ‎Andrew sună mai profesionist.
‎Mama îmi spune Andy. Andy-Pandy. ‎Dar îmi dau seama că sună prea familiar.
‎La lacrosse eram trei Andrew. ‎Mi se zicea Drew.
‎- Antrenorul mă striga Andy. ‎- Bine.
‎Amantul maică-mii ‎e fan Andrew Lloyd Webber.
‎- El îmi zice Paul. ‎- Destul!
‎- Data viitoare îl omori pe Andrew. ‎- Am înțeles. Ce facem acum?
‎Am eu o vorbă.
‎Când viața îți dă lămâi, ‎fă napalm cu gust de lămâi.
‎Cea mai de duh vorbă!
‎- Cheamă presa! ‎- S-a făcut.
‎Strânge mizeria, Andy-rew.
‎- Numaidecât! ‎- Mă rog!
‎Cred în democrație.
‎Am pierdut în fața candidatului ‎mai bun și, în semn de bunăvoință,
‎voi organiza o festivitate ‎în cinstea primarul ales, Gonzales,
‎și a mărețului oraș Chicago.
‎Orașul ăsta merită ce i se pregătește.
‎O petrecere!
‎Mulțumesc.
‎Clătitele sunt din partea casei. ‎Mi-au revenit mușteriii datorită vouă.
‎Mulțumesc, Lydia și Emily. Bine ați venit!
‎- Superbe costume! ‎- Nu?
‎Aș vrea și eu.
‎- Poftă bună! ‎- Mersi.
‎Noroc! Cei buni au câștigat alegerile!
‎Să nu ne bucurăm prematur.
‎Nu din mărinimie dă Regele petrecere.
‎Da.
‎Mă scuzați, mă duc să mă spăl pe mâini.
‎Nu se spală pe mâini. Se duce la budă.
‎Dumnezeu știe ce face acolo. ‎Nu vreau să știu.
‎Nu-mi pot imagina anumiți oameni ‎făcând anumite lucruri.
‎Pe Omaba aspirând. ‎Pe Eleonor Roosevelt folosind ața dentară…
‎- Em! Ești teafără? ‎- Ce s-a întâmplat?
‎Ești bine?
‎Frank, nu te ridica!
‎Nu te ridica!
‎Parcă Regele voia să stea de vorbă.
‎Mi-a dat drumul din lesă.
‎Mai ai de lucrat la exprimare. ‎Tocmai te-ai comparat cu un câine.
‎Mă mir că n-ați murit ‎la prima șarjă, gogomanelor.
‎- Nu te credeam așa puternică. ‎- Poate ești tu mai slabă.
‎Nu…
‎sunt…
‎slabă!
‎- Ne-a făcut gogomane? ‎- Adu lopata. O îngrop pe afurisită.
‎- Nu! Abia reparasem ușa! ‎- Frank, nu…!
‎Te rog, nu!
‎Pot să dau mult mai tare, dar nu vreau ‎să te omor. Lasă-mi prietenii în pace!
‎Pa, fraierelor!
‎Țicnita naibii!
‎Stop! Toată lumea jos!
‎Stai aici, Frank! Lydi!
‎Ce naiba s-a întâmplat?
‎Forța Tunetului are nevoie de autobuz.
‎Lydia, nu! Nu arunci cu autobuzul!
‎- Lydia! ‎- Pot.
‎Nu, sunt prea departe! Nu-l arunca!
‎Nu te aud, fiindcă azvârl un autobuz.
‎Tăticilor, tanti a aruncat cu un autobuz.
‎- Am aruncat cu un autobuz. ‎- Normal. Fiindcă nu gândești înainte.
‎Numai tâmpenii faci.
‎Puteai să rănești pe cineva. ‎Ai pus lumea în pericol.
‎Îmi pare rău, am greșit. ‎Încercam s-o opresc.
‎Fir-ar să fie! ‎De când eram mici te lași dusă de val.
‎Nu pricepi că nu ne jucăm? Avem o misiune.
‎Mi-am dedicat viața ‎înfrângerii Nelegiuiților,
‎iar tu te porți ca ei.
‎Tot ce ai făcut tu ca s-o oprești ‎a fost să dispari.
‎Ceea ce faci încă dinainte ‎să-ți capeți puterea.
‎Eu ar trebui să am ambele puteri. ‎Aș ști să le folosesc.
‎Cum zici tu. Tu ai mereu dreptate.
‎Tu ești aia specială, nu eu. Nu, Em?
‎Spanac pe varză!
‎În acest fiasco, Forța Tunetului a distrus ‎un autobuz și fântâna Buckingham.
‎Oare avem de câștigat de pe urma ei?
‎- Trace? ‎- Revenim cu detalii.
‎Bună!
‎Ce citești?
‎Termodinamica moleculară ‎a sistemelor complexe.
‎Îmi place la nebunie.
‎- Mi-o dai și mie după? ‎- Da.
‎Te simți bine?
‎Mă simt bine, draga mamei.
‎Doar că am avut o neînțelegere cu Lydia.
‎Știu. M-a sunat.
‎Normal.
‎- Vă înțelegeți bine, nu? ‎- Îmi place de ea.
‎E nebună, are simțul umorului ‎și vorbim o grămadă.
‎Crezi că noi nu vorbim destul?
‎Sunt prea severă?
‎M-am străduit mereu ca ceilalți oameni… ‎Ca tu să nu crești ca mine.
‎- Cu frica în sân? ‎- Da.
‎Îmi pare rău, puiule.
‎Nu e zi să nu-mi fie dor de părinții mei.
‎Dar am fost așa pornită ‎să îndrept răul, încât…
‎am petrecut mult prea puțin timp cu tine.
‎O să fie altfel.
‎Te descurci grozav.
‎Ești prea critică ‎cu tine însăți și cu Lydia.
‎Ți-a fost prietenă multă vreme, ‎chiar și când nu voiai.
‎Mereu a fost un uragan.
‎- Are suflet bun. ‎- Știu. Dar a aruncat cu un autobuz.
‎În apărarea ei, ‎încerca să-i oprească pe ăia răi, nu?
‎- Da. ‎- Și murea să arunce cu un autobuz.
‎Ce figură ești!
‎Sunt mândră de tine.
‎- A spus unde se duce? ‎- La întâlnire.
‎Așa e Lydia.
‎Găsește mereu timp să se distreze.
‎Mă axez pe înot.
‎- Da? ‎- Da.
‎Ai umeri de înotător.
‎M-am mirat mult că m-ai contactat.
‎Mai ales că te credeam moartă.
‎Nu că nu s-a străduit.
‎Psihopata de Laser s-a căznit din greu ‎să ne omoare.
‎Mă mir că ați scăpat cu viață. ‎Mulți nu apucă să povestească.
‎Tipei îi place maxim să omoare oameni. ‎E așa banală!
‎Norocul meu că sunt clădită ca un tanc.
‎Costumele sunt foarte rezistente. ‎Nu miros bine.
‎Nu miros bine deloc, ‎dar țin la terfeleală.
‎Mie îmi place cum miroși. Și e de mirare, ‎fiindcă n-am simțul olfactiv prea fin.
‎Asta, de când cu accidentul.
‎Dacă nu sunt prea indiscretă, ce ai pățit?
‎Eram în luna de miere în Bermude.
‎Soția mea de-atunci cică: „Jer, ‎hai să facem snorkeling în pielea goală!”
‎Zic: „Îmi place ideea. Popoul sus!”
‎Ne-am dezbrăcat și am sărit în apă.
‎Nu știam că înotăm ‎peste un recif de corali radioactiv.
‎Nu mai spune!
‎Țuști, un crab radioactiv! ‎M-a mușcat de bijuterii.
‎Vere!
‎- Tipa m-a părăsit instant. ‎- A pierdut la faza asta.
‎În fine, m-am apucat de fărădelegi.
‎Am întrebări după cele ce mi-ai povestit.
‎Ești Nelegiuit sadea sau…?
‎Nu-mi place să fiu etichetat. ‎Mi se pune des întrebarea.
‎De obicei spun că sunt semi-legiuit.
‎- Semi-iezuit… ‎- Semi-legiuit.
‎Am auzit „semi-iezuit”.
‎Nu ești prima care… Dar nu.
‎Ar fi fost extrem de interesant oricum. ‎Îmi place „semi-legiuit”.
‎Da.
‎Am simțit o legătură plăcută între noi ‎la magazinul de băuturi.
‎Nu știu dacă e din cauză că am multe rude ‎răsfirate pe coasta de est…
‎Da?
‎Poate e mirosul de condimente Old Bay, ‎care mă răscolește întotdeauna…
‎Mă umple de duioșie.
‎E un miros grozav.
‎Mă uit la tine și îmi spun că undeva,
‎sub învelișul ăla zgrunțuros, dur, lucios,
‎bate inima unui foarte bun om-crab.
‎Dăm noroc? Pentru mine?
‎- Pentru tine. ‎- Noroc!
‎- E… ‎- Stai o clipă.
‎- Pot să te…? ‎- Nu, nu sunt copil.
‎Uneori trebuie să beau ‎ca și cum ar fi cacao.
‎- Și eu. ‎- Am clești puternici, dar să încercăm.
‎În cinstea mea!
‎Fir-ar să fie! Dar-ar naiba!
‎Vedeți-vă politicos de masă! Mulțumesc!
‎Gata spectacolul!
‎Tot zic că mă descurc.
‎Dacă aș bea doar tărie, mi-ar fi mai ușor.
‎Mulțumesc!
‎Mersi frumos!
‎Aveți pahare șubrede.
‎Bună seara! Mersi, Carl! ‎Strângem numaidecât. Se întâmplă mereu.
‎V-ați hotărât?
‎Ei bine…
‎Dacă doriți recomandări,
‎aperitivul meu preferat, de împărțit, ‎e turnul din fructe de mare.
‎Are de toate: clești de rac, ‎două specii de crab, creveți tigrați…
‎Nu știam că oferiți și divertisment.
‎- E ceva vesel. ‎- Ce șugubăț!
‎Îi propui fructe de mare unui demicrab?
‎- Iisuse! ‎- Auzi recomandare!
‎- Cât tupeu să ai! ‎- Suntem canibali la masa asta?
‎Mie o să-mi oferi o femeie ‎de 32 de ani pe nume Lydia?
‎Pentru că am 32 de ani.
‎Vă cred. Nu vă ofer așa ceva. ‎Voi dovedi mai mult tact.
‎Uită-te mai bine la clienți.
‎Mă iertați, nu v-am văzut cleștii.
‎Mă scuzi că am ridicat vocea.
‎M-a mușcat de scrot un crab radioactiv.
‎Îmi plăceau crustaceele.
‎De-asta îmi sare iute țandăra. ‎Mediul ăsta îmi trezește traumele.
‎- Înțeleg. ‎- Bine.
‎Încă nu m-am hotărât. ‎Poți să ne lași puțin?
‎Cu plăcere.
‎- Sunt invidioși. ‎- Pentru că stau cu tine la masă.
‎Îți surâde ceva din meniu?
‎Mă tenta puiul, ‎dar mi-e să nu fii pe jumătate pui.
‎Nu, doar crab și om.
‎Mult om.
‎Și eu voiam să-mi iau pui,
‎numai că-mi place așa cum se pune ‎în capcanele pentru crabi,
‎adică crud.
‎- Ce-ai pățit? ‎- M-am cam…
‎Și ție îți place puiul crud?
‎De când am suferit transformarea fizică,
‎și pe mine mă încearcă ‎o poftă insațiabilă de pui crud.
‎Vino încoace.
‎Tu m-ai căutat.
‎Ce vrei să știi?
‎De partea cui ești.
‎Ce faci?
‎Îți ung încheietura.
‎Știu că suntem certate. ‎Ne-am spus vorbe grele.
‎Eu am aruncat cu autobuzul, ‎deși mi-ai zis să nu-l arunc.
‎Unde mai pui că stricăciunile provocate ‎o să coste un milion de dolari.
‎De-aș închide odată gura!
‎Sunt mai rău ca Tom de la Cantabilitate, ‎care o ține langa cu registrul lui.
‎Mereu miroase a alifii de babe opărite.
‎Aproape că-l întrec pe Tom, ‎dacă e posibil.
‎- Tom, te sun mai târziu. ‎- Nicio problemă.
‎Tom, glu… Păcăleală de 1 aprilie! ‎Dar nu în aprilie.
‎- A închis? ‎- Da.
‎Paguba depășește cu mult ‎un milion de dolari.
‎- Cu mult? ‎- Nu-i nimic, o plătesc eu.
‎Și, cumva, n-a fost rănit nimeni.
‎Da.
‎- Am auzit că ai fost la o întâlnire. ‎- A fost o misiune de informare.
‎Am aflat ce pune la cale Regele. ‎Petrecerea va fi o înmormântare în masă.
‎O să-i adune pe cei care n-au votat cu el ‎și o să arunce clădirea în aer.
‎Cum ai aflat?
‎Cine ți-a zis?
‎Regele a luat-o razna de la alegeri. ‎Mă retrag din joc.
‎Cine ți-a zis ție? Ce?
‎Unde-ți sunt nasturii?
‎Excelent început! Da.
‎- Crabul? ‎- O spui ca pe ceva negativ.
‎Crabul? Vai de mine! Crabul?!
‎- Eu… ‎- Ți se scurgeau ochii după el.
‎Ia nu-mi înfige degetul ăla acuzator ‎în față!
‎- Ai băgat în tine de-ale mării? ‎- Ce formulare! Dar da.
‎Ce-am găsit eu?
‎Ce-ai acolo? ‎Ai furat de la restaurant, bandită mică?
‎Nici pomeneală! ‎Umblu cu Old Bay-ul în sutien.
‎Nu știi când trebuie ‎să condimentezi ceva gustos.
‎Acolo e fraged. Pune și dincoace.
‎- Cum era să uit? ‎- Pudrează, mami!
‎Te arunc în apă caldă și te fac tocană.
‎A fost… Nu!
‎A fost foarte șarmant.
‎Și e îndemânatic cu…
‎Dulceață, e un crab.
‎Da, dar îmi plac crabii.
‎Știu că o să par nebună, ‎dar cred că putem avea încredere în el.
‎N-ar trebui să ne informăm ‎de la un Nelegiuit.
‎E semi-legiuit.
‎E semi-iezuit?
‎Nu. Așa auzisem și eu. ‎Nu semi-iezuit, ci semi-legiuit.
‎Are el ceva…
‎Cred că, în fond, e om bun.
‎Poate n-o să mă iei în seamă ‎după faza cu autobuzul.
‎Bașca, am dat buzna peste tine ‎și ți-am luat puterea aia mai mișto,
‎deși am zis că nu e, dar cam e.
‎Lydi…
‎Uneori nu știu dacă mă supăr pe tine ‎fiindcă faci numai trăsnăi
‎sau dacă sunt supărată pe mine fiindcă…
‎sunt prea cuminte.
‎Nu putem fi amândouă zurlii.
‎Hai să vedem cum îl oprim pe Rege.
‎Tu poți să faci orice îți pui în cap.
‎Uită-te la mine!
‎Ai făcut dintr-o ratată ceva nemaipomenit.
‎Lydi…
‎Deși m-am îndepărtat de tine ca proasta, ‎tu ai fost mereu nemaipomenită.
‎Mersi, Em.
‎Nu vreau să stric atmosfera, ‎dar Allie v-a ascultat conversația
‎și zice să terminați cu filosofia, ‎să vă puneți costumele
‎și să mergeți urgent ‎la departamentul tehnic.
‎Hai!
‎Bingo, te băgăm înăuntru prin spate.
‎După ce intri și localizezi bomba,
‎intră și Ciocanul, ia bomba
‎și o scoate afară, ‎unde poate fi dezamorsată cum trebuie.
‎Mă receptezi?
‎S-a marcat!
‎- Adică? ‎- Adică „îhî” pe șmecherește.
‎Stai pe poziție la ușă ‎și așteaptă semnalul meu.
‎Tracy, s-ar putea să dureze. Îmi mai aduci ‎o cafea, te rog? Vreau să fiu în priză.
‎Auzi și tu muzică?
‎E Seal. L-am integrat în costum.
‎Em, suntem în misiune.
‎Crezi că nu știu?
‎Mii de vieți sunt în pericol, ‎iar noi păzim ușa. Sunt puțin agitată.
‎Bine.
‎E obligatoriu să reușim.
‎Cântecul ne va concentra atenția ‎în mod relaxat.
‎Ce știu eu? Și eu am emoții.
‎Recunosc, te prinde cântecul.
‎Le vezi?
‎Răspunde!
‎Vezi cum vorbești! ‎Te-ai tocmit cu Regele, nu cu mine.
‎Sunt la rampa de încărcare ‎din partea de sud a clădirii.
‎La dreapta. Cealaltă dreaptă.
‎Mișcă-te mai repede! ‎N-o să stea acolo toată noaptea.
‎Ești rea.
‎Plecați de lângă ușă!
‎- Ești teafără? ‎- Allie ne-a trădat.
‎A cumpărat-o Regele. ‎O îndruma pe Laser spre voi.
‎Cânți ca dracu'.
‎- Omorul nu e un hobby recunoscut. ‎- Nu știu să tricotez.
‎Ți-a sunat ceasul.
‎Să scăpăm de gunoi!
‎- Drace! ‎- Locul unora e în tomberon.
‎A fost o înscenare.
‎Allie e neutralizată. Paza e pe drum.
‎- Vin să vă ajut. ‎- E periculos. Nu veni!
‎Ies pe ușă.
‎Tracy?
‎Hai!
‎Cine așteaptă discursul viitorului primar?
‎Sunt răcit, de aceea nu pun mâna.
‎Mulțumesc. Mulțumesc, domnule Rege.
‎„Regele”!
‎„Regele”. „Rege” e nume de câine. Da?
‎Bine.
‎E…?
‎Scuze! Rup scena.
‎E pornit? Mă…? Bine. Mulțumesc.
‎Distracție plăcută! Se lasă cu artificii.
‎Iată excelent exemplificat felul cum putem ‎să revitalizăm împreună orașul Chicago.
‎Prin colaborare și cooperare, putem…
‎Gândește-te, Em! Unde să fi ascuns bomba?
‎Petrecerea e la etajul 30. ‎Acolo precis e pază.
‎Iar subsolul e prea departe.
‎Stai! Sediul de campanie ‎al lui Rachel Gonzales e la etajul 29.
‎De asta a ales Regele clădirea asta.
‎Unde naiba e Laser? ‎Ar fi trebuit să ajungă.
‎De unde?
‎- De unde a stârpit Forța Tunetului. ‎- Așa.
‎Mi-a zis ‎c-o să le facă ciulama pe alea două.
‎Nu se putea mai la fix. ‎Începuseră să mă calce rău pe nervi.
‎Da…
‎Nu-mi place Crabul ăsta nou cu conștiință.
‎Mie crabii îmi plac cu sos olandez, ‎cu garnitură de pătrunjel.
‎Suntem buni așa.
‎Avem o problemă?
‎Nu avem nicio problemă. ‎Toate bune. Să-i masacrăm pe toți!
‎Omoară-i pe nenorociți!
‎Mersi de ajutor.
‎Kenny, sun-o!
‎- L-ai omorât pe Kenny. ‎- Da?
‎Da.
‎- Cine mai e? ‎- Mai e Andrew.
‎Da, pot să sun și eu.
‎- Bine. ‎- S-o…? Da, scuze!
‎Laser, mă auzi?
‎- Mă auzi? ‎- Da, să zicem.
‎Ce spune?
‎Roșcata m-a lovit cu un tomberon.
‎- O roșcată a lovit-o cu un tomberon. ‎- Ce? Au scăpat? Unde sunt?
‎- Pune-o pe difuzor! ‎- Andrew, ești bou.
‎- Laser, unde sunt? ‎- Habar n-am. Probabil caută bomba.
‎După tot efortul…
‎- Închide, prostule! ‎- Mâna jos! Închide! Cretinule!
‎Ne întoarcem sus. ‎Hai să isprăvim! Apasă pe 29.
‎Cât pe ce.
‎- Douăzeci… ‎- Nu sunt gândite pentru…
‎- O să dureze puțin. ‎- Pe 29! Sunt înconjurat de dobitoci.
‎Scuze!
‎Dacă ai fi un megaloman narcisist, ‎unde ai ascunde bomba?
‎Poate într-un centru al puterii. ‎La ea în birou.
‎Măi, măi!
‎Bună seara, doamnelor! Bănuiesc ‎că sunteți amândouă. Mărturisesc…
‎- Mi-e ciudă că n-ați crăpat. ‎- Îmi pare rău să te dezamăgesc, Rege.
‎„Regele”, domnule!
‎„Regele”! Sunt două litere în plus.
‎Ce nu pricepe lumea?
‎- Nu e greu. ‎- „Regele”. Ca „șeful”.
‎Ești în stânga?
‎- „Omul”. ‎- Da.
‎- „Bomba”. ‎- Și mai drăguț.
‎Mersi.
‎Bomba mare și frumoasă.
‎Nu credeai c-o să las două cațe
‎să pună mâna ‎pe bomba mea mare și frumoasă, nu?
‎Știi ce se zice despre ăia ‎care se laudă cu bombele lor mari?
‎Că au fitiluri minuscule.
‎Doamnelor, faceți cunoștință ‎cu lacheii mei.
‎Bună! Eu sunt Andy. ‎Sau Andrew, cum preferați.
‎Care a fost ăla? Andrew?
‎Da.
‎Dar-ar dracii! Voiam să-l omor eu.
‎Ajunge cu gloanțele!
‎Hai, Forța Tunetului! ‎Am chef să mă murdăresc pe mâini.
‎Bineînțeles! Și el e Nelegiuit.
‎Te credeam o lichea de duzină, ‎dar ești o lichea Nelegiuită.
‎Asta ai ținut pentru tine, Jerry.
‎- Păcat de untul ăla! ‎- Nu m-am întins eu după el.
‎Am treabă. Hai să isprăvim odată!
‎- Da. ‎- Hai să dansăm, tontea!
‎E neașteptat de puternic.
‎Te clasez la „gunoi”.
‎Are o latură violentă sexy rău.
‎Ce-ai pățit? Ți-ai înghițit limba? ‎Călătorie plăcută!
‎Lydi!
‎Bau!
‎Lydi!
‎Rahat!
‎Am eu o figură a mea, ‎un fel de îmbrățișare a morții.
‎O să-ți placă la nebunie.
‎- Ce miroase așa? ‎- Costumul. Nu se spală.
‎Cumplit!
‎E pus pe extra crocant, nulitate ce ești!
‎Adio, tocilaro!
‎Nu e tocilară, e deșteaptă.
‎E altceva.
‎Tracy, ce-ai făcut?
‎Trebuia, mamă.
‎„Mamă”?
‎Adică am șansa să omor o familie?
‎Așa noroc, mai rar!
‎Dar, mai întâi, tu.
‎Ești forțoasă pentru o fată.
‎Dar nu îndeajuns.
‎Nu pune mâna!
‎Jerry!
‎Nicio problemă.
‎- Mama…! ‎- Trădătorule!
‎Lepră care ești!
‎- Urmezi la bătaie, Rege! ‎- „Regele”!
‎Și s-a dus!
‎- Mai bine mă ascultai! Ești bine? ‎- Da. Aveați nevoie de ajutor.
‎- Jerry, reziști? ‎- Da.
‎Unde e bomba?
‎- În biroul din colț. ‎- Bine.
‎Chemați Salvarea!
‎Sau un veterinar.
‎Un biolog marin…
‎Nu s-a încurcat tipul. ‎Poți s-o dezamorsezi?
‎Nu-mi ajunge timpul.
‎Aș putea atinge un fir declanșator ‎din greșeală.
‎Bine de știut.
‎- Lasă-mă să încerc. Poate reușesc. ‎- Nu, lăsați-mă pe mine.
‎Sunt foarte iute. ‎Pot să fug cu ea din oraș.
‎Nu știm cât de stabilă îți e viteza.
‎Ne-ai salvat deja o dată azi. ‎Bunicii tăi ar fi foarte mândri.
‎Dar, dacă crezi că te las ‎să atingi bomba, ești nebună.
‎Stai!
‎Să nu faci vreo nebunie!
‎Nu. De data asta m-am gândit bine.
‎- Există o primă dată pentru orice. ‎- Nu, Lydia.
‎N-o arunc pe geam, să nu rănesc pe cineva.
‎Corpul meu rezistă la impact.
‎Nu avem timp, dar vreau să spun ceva.
‎Dacă iese prost, ‎îți mulțumesc că mi-ai fost prietenă.
‎Lumea se întreba ce ne leagă, ‎fiindcă suntem așa diferite.
‎Dar eu am știut mereu ‎că o să schimbi lumea.
‎Ești cel mai bun om ‎pe care l-am cunoscut.
‎Până ți-am cunoscut fata.
‎Ascultă de mama ta.
‎De aș fi ascultat-o și eu!
‎Mai bine mă duc.
‎Ar fi aiurea să explodeze bomba ‎cu noi stând aici.
‎Lydi…
‎Lydi!
‎Lydia!
‎Nu…
‎POLIȚIA CHICAGO - BRIGADA NELEGIUIȚI
‎Nu! Stați!
‎Lydi?
‎- Vai, nu! ‎- Lydia?
‎- Vai, Lydia! ‎- Doamne!
‎Lydi!
‎Îmi pare rău.
‎Iartă-mă.
‎Am borât apă de râu pe tine.
‎Câtă apă!
‎Îmi place enorm costumul ăsta.
‎Țin mult la el și nu-mi pasă dacă pute.
‎Ne bucurăm că trăiești.
‎- Vă iubesc, fetelor! ‎- Și eu te iubesc.
‎- Sprijin-o. ‎- Ajutați-mă să mă ridic.
‎Ce reacție!
‎Forța Tunetului, vă mulțumesc.
‎Întregul oraș vă mulțumește ‎pentru curajul extraordinar.
‎Mulțumim, dnă primar.
‎Unde e Regele?
‎În arest. Viu.
‎Ai reușit, Em.
‎Ai adus un Nelegiuit în fața justiției. ‎Ai desăvârșit munca părinților tăi.
‎- Și Laser? ‎- Încă o căutăm.
‎Când o prindeți, înainte să fie închisă, ‎mă lăsați puțin cu ea?
‎- Vreau să-i tai coada de cal. ‎- E aluzie la Samson și Dalila?
‎Nu, cred că ar arăta ca naiba tunsă.
‎Cred că gata.
‎Să vă golesc pantofii?
‎Nu, nu! E în regulă.
‎Poate că nu e potrivit momentul, ‎dar mă întrebam
‎dacă ar vrea superechipa voastră ‎să lucreze oficial cu Primăria.
‎Da!
‎Mănânci, calule, ovăz?
‎Am vrea, cu siguranță.
‎- Presa vă așteaptă declarația. ‎- Bine, mersi.
‎Doamnelor, mulțumesc.
‎- La revedere! ‎- Mulțumim, dnă primar.
‎- Conduc eu până acasă. ‎- Ce?
‎- Stai la mine în poală sau în portbagaj? ‎- Care ajunge prima!
‎- De ce nu conduc eu? ‎- Ai fost pescuită din râu.
‎Da, dar ultima dată am condus imediat.
‎Forța Tunetului!
‎Ce?
‎Lasă pe noi, Chicago!
‎FORȚA TUNETULUI
‎Ai ținut minte.
‎Ce romantic! Ca să vezi!
‎Cum sfâșii folia!
‎Măcar lasă-mă să-ți dau în gură.
‎- Mulțumesc. ‎- Gura mare! Cioc-cioc!
‎Ce fată cuminte! Bagă pe esofag.
‎Doamne!
‎Fă loc, mai vine!
‎E rândul meu?
‎Sau al nostru.
‎Da?
‎SFÂRȘIT
‎Subtitrarea: Steliana Palade