Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
У березні 1983 року
Землю та її мешканців вразив
потужний викид міжзіркових космічних променів.
Ці космічні промені спричинили генетичну мутацію у деяких обраних…
внаслідок чого вони отримали неймовірні суперсили.
На жаль, ці суперсили відкрились лише у небагатьох людей,
які генетично були схильні до соціопатії.
Нових надлюдей стали називати…
Лиходіями.
ЧИКАГО, 1988 РІК
Що це?
Ні!
Мої батьки теж загинули у тому полум'ї.
Того дня я присяглася, що зупиню Лиходіїв. Це стане місією мого життя.
ЛИХОДІЇЇ — МУДАКИ
Сьогоднішній матеріал
завтра буде на контрольній. Зрозуміли?
Лідіє, прокидайся.
Так краще.
Вибачте, містере Емерсон.
Хто скаже, що таке узгодження підмета і присудка?
Емілі, ти тут лише тиждень, але постійно тягнеш руку.
Давай дамо шанс іншим учням.
Хто хоче? Може Лідія? Наша Спляча красуня.
-Відповідь — одинадцять? -Абсолютно неправильно.
Хтось ще?
Емілі, тобі слово.
Підмет має бути в одному числі з присудком. Це і є узгодження.
Тобто вони мають бути або в однині, або у множині.
Знову правильно. Молодець.
Ти коза.
Вейне, я все чув.
На моєму уроку так не можна. Образи караються.
-Містере Емерсон, можна спитати? -Так.
Тобто не можна сказати «Вейн — тупа купи лайна»?
Я маю казати «Вейн — тупа купа лайна»?
Лідіє, стули пельку.
Граматично вірно, але такі слова теж караються.
І нехай.
Узгодження дієслів і іменників.
Відчепись.
Ні. Це нечесно, що Лиходії уколошкали твоїх батьків, а тебе лишили нам.
Думаєш, ти дуже розумна? Завжди на уроках хизуєшся.
Скажи, що ти зубрило, і я від тебе відстану.
-Скажи. -Скажи, ботане!
Я не ботан. Я розумна. Є різниця.
Тобі вуха позакладало? Вона сказала, що не буде цього казати.
Вона скаже. Думаєш, я не вдарю дівча?
Вейне, думаєш, дівчинка не вдарить тебе?
А тепер лізь до бака.
-Що? Навіщо? -Сміттю саме там і місце.
Не полізу!
Лізь, недоумку!
Добре.
Теж туди хочете?
Ось так. Все і вирішили.
-Ходімо на гойдалку? -Так.
Мені дуже шкода твоїх батьків.
Якби у мене були суперсили, я б прибила тих, хто це зробив.
Дякую.
Уявляю, як було б круто стати суперлюдиною.
Чи скоріше героєм.
Думаю, я була б дуже класним супергероєм.
Над цим працювали мої батьки.
Як із звичайних людей зробити супергероїв.
Вони були генетиками.
Тобто лікували жіночі хвороби?
Ні, то гінекологи.
Генетики вивчають гени
і їх мутації.
Так, я це знала.
То я тебе перевіряла.
Було б круто, якби вони могли робити звичайних людей супергероями.
Хтось має протистояти цим Лиходіям.
Колись цим займуся я.
-Може, погуляємо після школи? -Залюбки.
-А що ти хочеш робити? -Читати.
Це був не жарт. Гаразд.
УВАГА! У РАЗІ АТАКИ ЛИХОДІЇВ НАГНІТЬСЯ І ПРИКРИЙТЕСЯ
-Привіт! -Привіт!
Я зробила нам браслети дружби. Тепер ми офіційно подруги.
Без базару. Так і є.
Емілі, прочитай молитву!
П'ЯТЬ РОКІВ ПОТОМУ
Емілі?
Емілі Роуз Стентон!
-Вибачте, що? -Про що ти там читаєш?
Про слабку ядерну взаємодію.
-Я прочитаю. -Дякую.
Добре.
Дякую, Господи, за цю крутезну їжу.
Ісус строщив би все до крихти.
Ввечері Van Halen грає у парку Гранта.
Там в огорожі є дірка. Хочеш, проведу?
-Не можу. Мені треба писати доповідь. -І що?
-Тук-тук. -Хто там?
-Клайд. -Що?
Здається, я не так сказав.
Якщо ти не здатен вимовити жарт, дівчини в тебе не буде.
Виклик приймається.
-Бувай, Клайде. -Ем, погоджуйся.
Це Van Halen. Буде круто.
Було б круто. Та навчання важливіше.
Досить вже, Емілі.
-Ось де ти. Де ти пропадала? -Вчилась.
-Ти тижнями сидиш у барлозі. -У мене вранці екзамен.
Я це добре пам'ятаю.
Якщо я не отримаю найвищих балів, то не закінчу справу батьків,
не дам людям сили боротися проти Лиходіїв.
Знаю.
Але ти все добре здаси.
Та стрес тебе може знищити. Тому я й тут.
Поспи хоча б півгодини,
а я тебе розбуджу. Зможеш повчитися ще.
Не турбуйся. Я підстрахую. Довірся мені.
Ні! Господи, як пізно. Ти мала мене розбудити.
Та щось у мене не склалося.
Я більше так не можу. Я хочу чогось досягти в житті.
Вибач, я все спаскудила.
Твоє вибачення не допоможе. У мене важлива мета.
Я не можу стирчати у цьому районі.
-Що тут поганого? -Ти мене стримуєш. Це неприпустимо.
Я завжди про тебе дбаю. Тільки завдяки мені у тебе є якась розрада.
Я маю стати особливою. Я винна це батькам.
А я, звісно, геть не особлива.
-Я цього не казала. -Добре.
Хто знає, як складеться життя.
Може, я стану президентом, буду кататися в лімузинах.
Давай!
От і подвійна зміна. Завжди раді.
Тіто, годі вже кидати в моїй машині обгортки від цукерок!
Сталося пограбування банку. Підозрюється Лиходій.
Переслідують чорний пікап.
Що за х…?
О господи!
Постраждалі є?
-У вас все добре? -Так.
А той ангел кому заважав?
Господи!
ДАЙНЕР ФРЕНКА
Френку, які новини?
Клієнтів немає.
Люди бояться виходити з дому. З цими сутичками і злочинністю.
Лиходії перемагають, Лідіє.
І не кажи.
Я навіть нове скло не можу купити.
На вихідні я тобі допоможу його вставити.
Тільки відвідаю зустріч випускників.
Дякую.
Гадаєш, Емілі прийде?
Не знаю. Я з нею не розмовляю. Ти ж знаєш.
Просто подзвони їй і спитай, чи вона піде.
-Якби я й хотіла, я не знаю її номера. -Справді?
Я не кажу, що подзвонила б. Просто я б не…
Заходила Норма. Я взяв для тебе номер Емілі.
Щось я боюсь.
Може Емілі відмовить, та спитати все ж варто.
Це наче пускати «млинця» по воді.
Ти знаєш, що озеро його поглине.
Ти півгодини шукав плаский камінь,
та треба його кинути,
інакше ти не знатимеш, чи він стрибатиме.
І звісно, ти кидаєш камінчика, а він одразу тоне.
А що під водою?
Там пливе велетенський лосось.
У воду влітає камінь, влучає лососю в голову.
-Все, він труп. Спливає на поверхню. -Господи.
-Та це ще не все. -А що ще?
Той лосось — самка.
В ній повно ікри. І вся вона гине, яка на «Титаніку».
То я камінчик, чи хто… в цій історії?
Ти можеш бути каменем,
або рибою,
можеш кидати камінчика.
-А можеш бути озером. -Добре.
Є над чим подумати.
Чи ні.
Щось ти похмурий, Френку.
Я за тебе хвилююсь, але ти робиш неймовірні оладки.
-До завтра. -Дякую.
Добре. Ти там обережніше.
І ти теж.
Було б чудово, якби вона прийшла.
Так.
ДО ЕМІЛІ СТЕНТОН: СПОДІВАЮСЬ, ТИ ПРИЙДЕШ НА ЗУСТРІЧ ВИПУСКНИКІВ
Смайлики.
Все. Ти цілий.
Господи, це таке молоко?
РАДА ТВОЇЙ ЗВІСТЦІ. Я СПРОБУЮ.
«Привіт. Рада твоїй звістці».
Чудово!
Тоді так.
Розбавлю. Це допоможе.
Не допомогло.
Це молоко чи пластівці?
Молоко.
Це молоко.
ВІТАЄМО ВИПУСКНИКІВ!
В біса, Ем.
Було скоєно невдалий замах на Короля,
мільярдера і суднобудівного магната, який протистоїть Рейчел Ґонсалес
на виборах мера Чикаго.
-Кожного дня. -Сьогодні вранці
передвиборну промову Вільяма Стівенса, або Короля,
було перервано потужним вибухом, який вчинила Лиходійка на ім'я Лазер.
Вона гірше за всіх.
Скажи? Вона ж найгірша?
Одразу після вибуху Король виступив із заявою.
Сьогодні я міг загинути,
та я хочу дещо сказати тій Лиходійці на ім'я Лазер.
Може ти і знищила цю сцену, та Короля тобі не знищити.
Перевага Короля над міс Ґонсалес скоротилась до десяти відсотків.
Це найменший розрив між кандидатами від початку перегонів.
Давай, Ем. Де ти?
До інших новин. До нас повернулась Емілі Стентон, блудна донька нашого міста.
У центрі Чикаго відкрився головний офіс
її компанії «Стентон 4.0».
Молодець, Ем.
-Крутий у Емілі офіс. -Так.
Не дивно, що вона не прийшла.
Прикро, що її немає.
Вона, мабуть, дивиться стриптиз, п'є шампанське
та їсть начоси із гусятиною.
Клайде, якесь у тебе дивне уявлення про багатіїв.
Хочеш жарт?
-Та ні. -Пам'ятаєш, ти мені колись сказала:
«Як не навчишся жартувати, дівчини у тебе не буде». Зараз буде жарт.
-Тук-тук. -Хто там?
Я сова.
Я сова хто?
Отакої, з совою не вийшло.
Гадаю, я сова, і я думаю…
Добре, тук-тук.
-Хто там? -Я сова.
-Я сова «Гу-у»! -Я сова хто?
Не працює, бо ти кажеш «хто».
-Може, ми обидва сови. -Може, це і смішно. Це смішно?
-Знаю. -Добре.
-Тук-тук. -Хто там?
Я сова. Мовчи.
Ти другої частини не кажеш.
Ламаєш традицію.
Добре, гаразд.
Піду зроблю сюрприз Емілі. Приведу її сюди.
-Чудово. -Гадаю, їй потрібна підтримка.
Так. Я буду тут. Спробую розколоти цей горішок.
Добре. Як не вийде, нічого.
Я сова чи хто?
Я сова чия?
Вона сова.
Молодець, Ем.
СТЕНТОН 4.0
Добрий вечір.
-Вітаю. -Вітаю. Я до Емілі Стентон.
На жаль, неприйомний час. Вам призначено?
Ні. Не призначено, та я Лідія Берман.
Її краща подруга, тож… Тобто зараз
ми вже не зовсім подруги.
Ми мало спілкуємось. Звучить не дуже, може я й не маю просити.
Та, гадаю, можна сказати, що ми віддалилися,
та це ж не судова заборона.
-То я піднімусь і здивую її? -Ні в якому разі.
Добре, та я хочу піднятися і забрати її,
звісно, не силоміць,
на вечір випускників.
Скажіть їй, що це Лідія Берман.
Вона скаже: «Круто».
Лідія Берман.
Тут Лідія Берман. Вона хоче бачити міс Стентон.
Вона каже, що поведе її на вечір випускників.
Я прийшла забрати…
-Я вже сказала. -Вона не ходить на вечірки сама.
Справді?
Дивно. Я відправлю її нагору.
-Вона вас прийме. -Яке полегшення.
Я гадала, відповідь буде іншою.
Дякую.
-Вітаю. -Вітаю.
Міс Берман. Я Джессі.
Дуже приємно. Звіть мене Лідією. Це моє ім'я.
Крутезне місце.
Ти дивись.
Сягає прямо догори. А як там міняють лампочки?
Це питання до завгоспа.
Завгоспа. Саме так.
Зараз міс Стентон працює, та вона скоро звільниться.
Може, вам щось принести?
Можна мені холодного пива?
Трохи зняти напругу, бо я вже вся змокла…
-Вся липка. Ви ж мене розумієте… -Добре.
Дякую, Джессі.
Привіт, Лідо. Рада тебе бачити.
Привіт.
Давно не бачились.
Так, давно.
Добре виглядаєш.
Дякую. А ти виглядаєш просто класно.
Дякую.
Тож чим…
зобов'язана?
Ну, ми переписувались… Тобто я тобі писала
а ти відповіла. Про вечір випускників.
Він сьогодні.
Я була там, а ти не прийшла, тож я…
Я пам'ятаю, що ти не ходила на вечірки сама, і я подумала, що…
Я зайду і, якщо захочеш, піду з тобою.
Це сьогодні?
Вибач, Лідіє.
Я не можу піти. У мене багато роботи.
Так, звісно.
Бачу, які в тебе штуки.
Це наче «Телепортуй мене, Скотті».
Я й гадки не маю, навіщо вони, та…
Господи. Вибач. Ця кофта, напевно, дуже дорога.
Нічого. Я перевдягнуся.
-Не хочу псувати твою сорочку. -Та це мотлох.
Буквально, я знайшла її у смітнику, тож…
Мені дуже шкода.
Я заплачу за хімчистку…
Ні. Я не візьму з тебе грошей.
Та можна тебе попросити…
будь ласка, поки мене не буде, нічого не чіпай.
-Так, що… -Ні, і цього теж.
-Добре. -Добре?
Я гаварю по-английски.
Джессі!
Наглядай тут за всім.
Вона хотіла, аби ти негайно приніс мені ще один келих пива.
Щось вона зла. Гадаю, на тебе.
Щасти.
Добре, зараз принесу. Ще щось?
-Ні, ти такий люб'язний. -Добре.
От дурня.
Круто.
І що це таке?
Лідіє, ти ж пам'ятаєш — нічого не чіпати, тож…
не чіпай.
А ти тут для чого?
А це наче стара приставка «Атарі».
Подивимось, що тут у неї.
Вмикач світла. Теж мені диво.
ПРОГРАМУ ЗАПУЩЕНО
Добре, посиджу, нічого не чіпатиму. Почекаю своє пиво.
Ні!
Найдурніше в світі масажне крісло!
Дурепо, це не масажне крісло!
У кімнаті ін'єкцій надзвичайна ситуація.
-Витягніть мене звідси! -Господи, Лідіє. Що ти накоїла?
Емілі, я нічого не чіпала! Лише пару…
Я натиснула одну штуку. Вибач…
Двадцять років досліджень коту під хвіст. Чому ти покинув її в лабораторії?
Вона сказала, ви просили принести їй пива. Вибачте, міс Стентон.
Лідіє, ти хоч уявляєш, що ти накоїла?
Я все життя над цим працювала, і ти все зіпсувала.
Не знаю, що було в тих голках,
та я з радістю все тобі поверну.
Можу попісяти у пляшку чи…
Ти не розумієш.
Я збиралась почати курс, над яким працювала все життя.
Я розробила систему генетичного секвенування,
яка здатна неймовірним чином змінювати біохімію людини.
Нарешті я завершила роботу, розпочату батьками.
Я майже знайшла спосіб зупинити Лиходіїв.
Я збиралась стати супер… людиною.
Це дивовижно, Ем.
Я знала, що ти на це здатна.
А яка в тебе сила?
Це мала бути суперсила і невидимість.
Та першу ін'єкцію сили отримали ви.
Мені дуже шкода. Я не хотіла…
Може, ви наколотите ще одну дозу.
Я п'ять років працювала над цією формулою,
і що важливіше,
від ін'єкцій у твоєму тілі відбуваються молекулярні зміни.
Твоя серцево-судинна система вже посилилась на 1000 відсотків.
Тому набряки на твоєму обличчі вже загоїлись.
Лідіє, процес вже почався.
Не скажу, що рада це чути.
Тобто я дивно почуваюсь, і пітнію, і…
у мене серце калатає, наче скажене. І все через ту сироватку.
-Що відбувається? -Якщо ви припините курс ін'єкцій,
ваші вені розірве, наче колоду у дробарці.
Джессі, повідом охороні.
Звісно.
Емілі, нам лишилось тільки продовжувати курс.
Курс суперсили отримає ця сільська дурепа,
а ти почнеш курс невидимості.
«Сільська дурепа»?
Але Чикаго — це місто, а не село. Найкраще місто в світі.
-Беарс, Кабс… -Не зараз, Лідіє.
-Іншого виходу немає? -Ні, Емілі.
-Ходімо до твоєї кімнати. -Стривайте, я тут не залишуся.
У мене купа справ. У понеділок мені на роботу. У мене квитки на гру.
Якщо ти припиниш курс,
за пару днів твоє тіло може просто вибухнути.
Давай глянемо на кімнату.
Це камера із «Зоряного крейсеру "Галактика"»!
-Добре, заходьте. -Гаразд.
Кімнату облаштовано в спокійних тонах, аби ви краще відновлювались.
А це що за Уркель?
-Що за Уркель? -Не що, а хто! Уркель — це він.
Це Уркель… Скажіть їй, хто такий Уркель.
Ви що, не знаєте… Господи.
У тебе окуляри та підтяжки, ти здаєшся дуже розумною.
-Я пошукаю. -Та ти ж знаєш Уркеля.
-Як пишеться? -Пишеться «Ур-кель».
Ти жартуєш? «Чи це я зробив?»
Так? Згадали… «Чи це я зробив?»
«Чи це я зробив?» Та ви знаєте.
«Чи це я зробив?»
Мамо, це у неї від ін'єкцій?
Ні, вона завжди така.
«Мамо»?
«Мама»? У тебе є дитин… Ти…
У тебе є донька, а я про це не знаю?
-Ти 20 років приховувала доньку? -Мені лише 15.
Та я цього не знаю, бо вона мені не казала!
У нас на це немає часу.
-Чого Джоді Фостер така напружена? -Еллі робила лабораторію.
Працювала у ЦРУ. Вона моя права рука.
Що? Це комплімент.
Я кажу про Джоді Фостер з «Мовчання ягнят»,
а не з «Нелл». «Деево на віті».
-Деева на чому? -Деева на вітру. Де…
«Деева на вітру»! «Нелл»!
-Яка ще Нелл? -«Яка ще Нелл»? Хто така Нелл?
Джоді Фостер, 1994 рік.
Джоді Фостер знає, що це Джоді Фостер! Як ти не знаєш «Деева на вітру»?
Тут у нас чистий жіночий одяг. Все, що вам може знадобитись.
А те, що на вас, ми при першій нагоді спалимо.
-Тільки спробуйте. -Легко.
Це автентична річ з концерту Slayer 1994 року.
Куплена на стадіоні. Якщо хтось її торкнеться,
вибач, ти ще молода, та я всіх вас повбиваю.
Добре. Поки до того не дійшло, у вас є цей прилад.
Якщо вам щось треба,
-викликайте. -Чому ти не в школі?
По-перше, на дворі ніч,
по-друге, минулого року я закінчила Стенфорд.
Яке коріння, таке й насіння. Ти була ботаном…
Вона не ботан. Вона розумна. Є різниця.
І вона нам дуже допомагає. Вона тямить у технологіях.
-Можна подивитись на ваш зап'ясток? -Добре.
Так ми будемо слідкувати за вашими показниками.
Пульс, тиск…
У мене був такий, тільки на нозі…
Лідіє, їй 15. Обережно зі своїми історіями.
Ясно.
-Ти граєш у Fortnite? -Так.
-Ні. -Який у тебе нік?
T-Wagon-14.
А у мене L-Train-631-Harper-Avenue- Apartment-7B.
Це що, твоя адреса?
Не треба показувати адреси в інтернеті.
А я й не показую.
Я живу у домі 7А. У 7Б живе мій сусід Стів, рідкісний вилупок.
Якщо когось і дістануть, то його.
Нам треба зіграти. Та попереджаю. Я люблю брудну гру!
Мені дуже нудно.
Побачимось вранці. Починаємо о п'ятій.
О п'ятій ранку? От лайно.
Я не прокинусь о п'ятій.
П'ята ранку. Час вставати.
Добре, почнемо.
Після серії ін'єкцій
ми збільшимо твій рівень АТФ на 10 000%.
У тебе все стане сильніше. Зокрема шкіра,
судинна і кісткова системи. Тебе буде значно важче поранити.
За моїми розрахунками, ти зможеш підняти 9000 кілограмів.
Приблизно це вага автобусу.
О господи, я кину той бісів автобус.
Слідкуй за мовою.
Я кину той довбаний автобус.
Це не краще, і автобус ти кидати не будеш.
Це було б дуже погано.
Добре.
Для початку, візьми цю довбню і вдар по колоді.
Ми зафіксуємо твої показники і первинні данні.
-Його наче уперли з ярмарку. -Я люблю веселощі.
Добре.
Так.
Ну що, поїхали.
Я розтягнула пах. У баб є пах?
-Так. -То саме це я і зробила.
А ще я трохи напісяла у костюм.
За нашими даними ви дійсно виділили трохи сечі.
Чудовий початок, шановні. Побачимось завтра.
Ні. Ми тільки почали.
Тепер, коли є первинні показники, час для щоденних процедур.
Це буде як учора?
Зовсім ні. Кожна процедура унікальна.
І безпечна?
Господи, чи вони безпечні? Та взагалі диво, що ви ще живі.
Після кожної процедури можливі ускладнення.
Суперсила — це неминучий ризик.
На кшталт?
Може бути смерть, амнезія, параліч, інфаркт, смерть мозку,
стан, коли мозок працює, та говорити ти не можеш.
Це був би найбільш невимовний біль,
і ми його називаємо просто «невимовність».
-Про смерть я казала? -Так.
А хоча б щось хороше в цьому є?
Бодай щось? Може «А от проносу у мене немає».
Сильного проносу не уникнути.
-Він гарантований на 100%. -О господи.
Слухай, я зроблю все, що в моїх силах, аби уберегти тебе.
Я роблю це заради своїх батьків, заради міста.
Тоді давай накачаємось і надеремо дупи Лиходіям.
Сучий…
Ти казала, буде не так, як учора.
Це з метаболічної точки зору.
Власне, вводити препарат ми будемо так само.
Я палаю! У мене горить обличчя!
Через дві секунди це припиниться.
Дійсно.
Ти так і сказала, і воно дійсно…
На дотик навіть приємно.
Давай ти знову візьмеш довбню і ще раз вдариш по колоді?
Не хочу я брати ту довбню,
мені в обличчя щойно вкололи купу голок.
Спробуй, Лідіє. Ефект має бути миттєвим.
Добре, тримайте цицьки, бо зараз буде великий ба-бах.
Що таке «цицьки»?
-Не зважай. -Добре.
Слухайте, а я нічогісінько влупила!
Для другої дози дуже добрий результат.
Що значить «для другої»? А скільки їх?
-Тридцять три. -О господи.
ТРЕНУВАННЯ 1 ДЕНЬ
ТРЕНУВАННЯ 2 ДЕНЬ
П'ята ранку. Час вставати.
ПРОГРАМУ ЗАПУЩЕНО
Геть звідси.
Чому у груди?
Для цього курсу
важливе проникнення через тканину грудей у грудні м'язи.
-А коли почнеться твій курс? -Власне, прямо зараз.
Ось, міс Стентон.
-Дякую, Джессі. -Стривай, пігулка?
Твій курс… це одна смердюча пігулка?
Дуже велика пігулка. І мені довелось відмовитись від молока.
ТРЕНУВАННЯ 9 ДЕНЬ
П'ята ранку. Час вставати.
Добре, Білле, тримай свої цицьки.
ТРЕНУВАННЯ 12 ДЕНЬ
Саме так я і хотіла.
Так, я в нормі.
Здається, що хвиля руйнувань Лазер ніколи не припиниться.
Наше місто вже на межі.
Чикаго Вайт Сокс і Кабс відклали бейсбольні матчі
через активізацію її руйнівної діяльності.
А між тим зростає підтримка кандидата на посаду мера Вільяма Стівенса,
відомого як Король.
-Будь ласка, міс Стентон. -Дякую.
Я чула, що ти не їси.
Все якесь дивне на смак. Я не голодна.
Це очікувано. Та тобі треба їсти.
Біохімія твого організму швидко змінюється,
і, мабуть, ти можеш перетравлювати тільки це.
Чому сира курятина? Гидота.
Твоєму тілу потрібні чисті сирі амінокислоти,
а скелету — фосфор для щільності.
Я навіть відчуваю фосфор на смак.
Дуже смачно.
Господи, я чудовисько.
Ні.
Апетитно виглядає.
Мені треба дещо зробити.
Мене зараз знудить.
-Не засуджуй мене. Це смачно! -О господи.
Моєму тілу це потрібно.
Я не тварина!
ТРЕНУВАННЯ 14 ДЕНЬ
Це ядро важить біля 77 кілограм.
Середня вага дорослого чоловіка.
Я з такими не зустрічаюсь. Люблю більш гладких.
-Тримайте. -Я пожартувала.
Поїхали.
«СТЕНТОН 4.0»
Ця частина будівлі теж твоя власність?
Вивіска з моїм іменем? Так.
Це ж могла бути будівля Білла Стентона. Розповсюджене ім'я.
Зачекай.
Я випущу у нього всі патрони.
Отакої, та це він зараз мене вкладе. Він мене майже зробив.
-Ти не дуже сильна в цій грі. -Можна тебе спитати?
До школи ти не ходиш, а як ти зустрічаєшся з хлопцями
чи дівчатами, чи з кимось іншого гендеру?
-Байдуже. З тим, хто тобі до смаку. -З хлопцями.
Я теж. Ти зустрічаєшся з кимось цікавим?
Я маю на увазі сексуальним.
Ясно. Ні, та дякую, що спитала.
Мама не…
Не знаю. Ми про це не говоримо.
Не чіпай маму. Вона дуже класна. У неї стільки клопоту.
Чому ти досі не спиш?
Лідіє, вже перша година ночі.
Трейсі, тобі не можна байдикувати. У нас багато роботи.
Вибач, мамо.
Не свари її. Це я винна.
На добраніч, Лідо.
На добраніч.
Завжди вона свариться. «Лідіє, вже перша година ночі».
Ти не вимкнулась.
Це ви не вимкнулись.
Лишились тільки ми з тобою…
мій сирий друже.
Господи, я тебе досі бачу.
Ні, вже ні.
Заради бога, натисни кляту кнопку.
Вибач. Курятина така смачна.
Дуже смачна.
Господи, я створила куряче чудовисько.
Це смачно.
Мої компліменти кухарям.
Це вже не забудеш.
ТРЕНУВАННЯ 18 ДЕНЬ
Вибач, Тоні. Це моя провина.
Давайте поп'ємо води.
-Ви хочете… -Гей!
Ясно.
Попий водички, Тоні.
-Ото ми затято взялися. -Так.
Міс Стентон, час приймати ліки.
-Дякую. -Якщо це можна так назвати.
Будь ласка, скажи, що у тебе нетравлення чи печія, чи ще щось.
-Ти прикидаєшся? -Так.
От хитруха.
Хочу спитати,
хоча це, звісно, не моя справа. Та, може, ти скажеш…
а де батько Трейсі?
В Єлі я зустрічалась з колегою-науковцем.
Напевне, ми не витримали стосунків, які були заповнені
дискусіями про хромосомну теорію Бовері-Саттона.
Сексуальні наукові балачки.
Тож…
коли він дізнався про дитину, то не захотів її знати.
Хай йому буде гірше.
Трейсі — чудова дитина.
Дякую. Це справді так.
Годі прохолоджуватись. До роботи.
«До роботи?» Ми ж тренувались годинами. Я думала, ми закінчили.
Давай втечемо.
-Справді? -Так.
Лиходії! Дивіться!
-Побігли! -Я ж казала, що пустощі — це моє.
ТРЕНУВАННЯ 23 ДЕНЬ
Добре. Роби, як хочеш. Як на мене, це занадто.
Може бути. Почнемо.
Нічого собі, Тоні. Вибач, друже. Я лише…
Я досі вчуся керувати цією силою. Ти в нормі?
Все добре.
Нічого собі.
Гадаю, ін'єкції працюють. Я постійно травмую Тоні.
Час для пігулки.
Дякую, люба.
Бачу, ти постійно п'єш ці пігулки,
та коли ми побачимо результат? Чи я б сказала так:
«Чи ми колись нічого не побачимо?»
-Ти їй не казала? -Чого саме?
Це була остання пігулка.
Ти жартуєш? Мені в обличчя вприснули мільйон ін'єкцій,
а ти випила жменьку пігулок.
Ти щось відчуваєш? Вони працюють?
Зараз дізнаємось.
Ем, скажи щось. Ти мене лякаєш.
Емілі, скажи хоч щось. Я не можу…
Добре. Де ти? Ми причепимо тобі дзвіночок.
Видай якийсь звук.
Ем, скажи щось.
Можна хоч трохи поваги?
Стривай, Лідіє. Повернись.
ТРЕНУВАННЯ 29 ДЕНЬ
ТРЕНУВАННЯ 31 ДЕНЬ
Вітаємо на карнавалі, сучко!
ТРЕНУВАННЯ 33 ДЕНЬ
Я всемогутня!
У нас вийшло! Ось так!
Білл!
Може, якщо на неї не дивитись, вона зупиниться.
-Увага! -Ні, цей етап вже пройдено.
Привіт, Чикаго!
Тоні, повір, я в тебе не цілилась.
Все добре.
-Візьму іншу чашку. -Він цілий.
Твої тренування завершено.
-Це як? Офіційно? -Так.
-Можна це зняти? -Останні тижні він був зайвий.
І ви не сказали.
Це тобі.
Тепер я можу показати вам нові костюми.
Якщо у нас такі костюми, нам потрібні суперімена.
Що це таке?
Це я тобі зробила.
Гадаю, мене будуть звати Молоток.
Але, Лідіє, у тебе немає молотка.
-Не все ж має бути буквально. -Можна я буду Емілі?
Господи. Та кому захочеться, аби його рятувала Емілі?
Знаю. Ти будеш Бінго.
Це якась маячня.
Це фірмова фраза і ім'я в одному флаконі.
Можеш сказати: «Бінго! Я стаю невидимою».
Та це… не знаю. Бінго — це якесь собаче ім'я.
Бінго — це не собака.
Може, ти згадала «Зорро»?
Його звали Зорро
-Ти помиляєшся. -Треба придумати ім'я команди.
Знаєш, що нам треба? Трохи перекусити,
аби запустити роботу мозку.
Бачите, я теж знаю наукові терміни. Ходімо поїмо.
Поїхали. Кратер Джо.
Пожирачі батончиків. Громові сили.
Овва гоп. Я все придумала? Так.
-Овва гоп? -Що? Ні. Громові сили.
Звучить якось дурнувато.
Коли ти чуєш щось вперше, все звучить дурнувато.
І не треба це вимовляти «Громові сили».
Я не казала «Громові сили».
Кажи впевнено і голосно. Ось так: «Громові сили».
-Громові сили! -Так. Громові сили.
Громові сили!
-Мені подобається. -Бачиш? Спробуй.
Громові сили!
Ти ж не кажеш «Чикаго Беарс, 1985 рік».
Ти кажеш: «У 1985-му Чикаго Беарс виграли Супербоул
і створили один з найкращих синглів в історії.
-Це був «Танок Супербоулу». -«Чикаго Беарс».
Вільям Перрі, «Холодильник».
Я його обожнювала.
У Макмагона були проблеми з очима, він носив окуляри.
Коли він знімав сонцезахисні окуляри, траплялось диво.
Ми прийшли не лиха вам завдати
Ми прийшли потанцювати
Ми відхилились від теми. Можеш сказати «Громові сили»?
-Громові сили. -Громові сили.
Еллі кличе нас до паркінгу.
Ні хріна собі!
Слідкуй за мовою!
-Можна я щось скажу? -Ні в якому разі.
У мене від неї овуляція.
Я хочу багряних малят «Ламборджині».
Я так і знала.
Добре, сідайте. У нас обмаль часу.
-На що? -Чекає перша місія.
Цур, я спереду!
-Так обирають місце пасажира! -О господи.
Вона така крута, що я навіть двері не відчиню.
Ні. Я вам відчиню.
Ключ у вашому костюмі.
Отакої. Це…
Я цю ще не водила.
Як можна її мати і не водити?
Вони навмисне так повільно сідають?
-Ой, лишенько. Це надзвичайно. -Так.
Може стисніться. Притисніться одна до одної.
Ми круто виглядаємо?
О господи.
Громові сили!
Добре виглядаєте.
Отже, Громові сили…
-Гарне ім'я. -Круте ім'я.
Останні шість місяців
Південний район міста тероризує Лиходій на ім'я Краб.
Він зі своєю бандою майже кожного дня грабує магазини.
Сьогодні вони грабують магазин на Кларк-стріт.
Краб? Яка в нього сила?
Смакувати з розтопленим маслом?
Гаразд, Громові сили.
Настав час виконати свою місію.
-У мене серце калатає. -Трясця.
Тепер, коли може статися справжня бійка, мій рівень стресу…
зростає.
-Мамо, відкрий бардачок. -Навіщо?
Я хотіла, аби ти почувалась у безпеці.
Я зробила тобі потужний електрошокер.
Відпад.
Виглядає неймовірно!
У нього такий розряд,
що коли ти його застосуєш, то станеш видимою.
Врахую. Виглядає потужно.
На яку потужність його вмикати?
Може, п'ять чи шість?
Я б ввімкнула на повну.
Ти ж не хочеш когось оглушити,
аби він потім грюкнув тебе по макітрі.
Слушне зауваження.
Подивись на нас.
Громові сили.
Ми це зробили, Ем. Ми суперкоманда.
Про яку ми говорили, коли були малими.
Так.
Давай надеремо Лиходіям дупи.
-Нам потрібна бадьора музика. -Так.
Давай збадьоримось жвавою музикою.
Збадьоримось!
Це… Гленн Фрай?
Фрая я ладна слухати кожного дня.
«Блюз контрабандиста». Він запалює і підбадьорює.
Так?
Лідіє, він 11 тижнів був першим у чартах.
Я не кажу, що не люблю Гленна Фрая. Я його люблю.
Та для нього є свій час та місце.
Мамо, прошу, не співай у шокер.
А Лідія хай в нього співає.
Ви на місці. Гальмуйте.
-Трясця, я зараз виблюю. -Вчись ловити кайф.
Мамо, будь обережна.
Ти ж мене знаєш.
-До справи? -Час діяти.
-Над автівкою треба попрацювати. -Так.
Громові сили, навушники. Ви мене чуєте?
Я чую.
-Зайдемо з чорного ходу. -Бінго, час стати невидимою.
У мене інше ім'я.
Чим воно тебе не влаштовує?
-Ти тут? -Так.
Заходь.
-Я була позаду… -Я думала, спереду!
Швидше. Ходімо.
Ніхто не рухається, і ми нікому не нашкодимо.
Розумнику, не тисни ту кнопку. Вона дуже гучна.
Це вп'яте за рік. Грабуйте інших.
Чого ти скиглиш?
Сьогодні ми грабуємо усіх. Клади гроші у торбу.
Хвилинку, Кальмаре.
Пограбування зупинено Громовими…
Мамо!
-Ем, ти як? -Все добре.
Ні, він прямує до нас.
Хто це сказав?
Ем!
-Я в нормі. -Надеремо їм дупи.
О господи! Я вже йду.
Молоток, час переходити у наступ.
-Я знаю, що зроблю. -Що ти задумала?
-Я схоплю його за дупу. -Погана ідея, як на мене.
Знаю. Це чудова ідея.
Крабе, у нас тут проблеми.
То виріши їх, Кенні.
Друже, привіт.
Щось я перестаралася.
Кізочка любить хвицатися.
Привіт, спокійно.
Ти хто така?
Я Близнюк.
А ти в біса хто такий?
Наче Рак, та насправді я Козерог. Місяць, що встає.
І взагалі все, що встає.
-Сподіваюсь, так. -Лідіє!
-Чудовий стрибок. -Ти що робиш?
-У мене дуже сильні стегна. -Годі базікати про стегна!
Не кожна жінка так чудово виглядатиме після падіння зі стелі.
Лідіє!
Лідіє, агов!
Агов, Лідіє!
Лідіє, що ти робиш?
Босе, я її спіймав.
А ось і Громові сили!
Ем, припини!
Це не я. Шокер заїло від високої напруги.
Я не можу його прибрати!
Я ж тобі казала не вмикати високі рівні!
-Ти просмажиш його наскрізь. -Отакої!
Не знімайте, сер. Сталася помилка!
-То чому ви мене досі смалите? -Це помилка!
-Оце лихо. -Вибачте.
-«Вибачте»? Він хотів мене вбити. -Він вбивця і злодій.
І вартий більшого.
Було прикольно, та нам вже час. Хлопці, збирайте свої дупи.
-Хвилинку. Ніхто не… -Всім не рухатись.
І що ви зробите? Ви ж зупинили пограбування.
Підсмажили мого хлопця. Ви нас повбиваєте?
Тоді ви будете не кращі за Краба. Ходімо.
Ви ганьба та сором, зрозуміли?
Стривайте. Ви Лиходії?
Ні. Ми Громові сили.
В біса, так.
Вийшло!
Що за Громові сили?
Вони не… Давай ще раз.
Ми Громові сили.
Бачиш? Досі не…
Ми не пояснили.
Напевно, це… Ми хороші.
Ми робимо це не за подяки. Ми охороняємо місто.
Якщо захочете мені віддячити огірками…
Ви врятували нам життя.
Ви заробили ті огірки.
Добре, то ми підемо.
А це я одразу з'їм, ми ще в машину не сядемо.
Вибачте нас.
-Запам'ятали? Громові сили. -Громові сили рятують місто.
Вперше в історії
загрозі Лиходіїв протистоять справжні супергерої.
Вони назвались «Громовими силами». І після складного дебюту з шокером
вони активно протидіють злочинності нашого міста
і у них виходить.
«Ці негідники грабували ювелірну крамницю на Грант-стріт.
Нагород нам не треба,
але ми були б раді праву на перший кидок на грі Кабс.
З повагою, Громові сили».
Як можна не любити ці Громові сили?
Схоже, нова суперкоманда Чикаго вміє розважатися.
Та цікаво, чи зможуть Громові сили впоратись із Лазер?
Інші новини. За опитуваннями, Рейчел Ґонсалес
скорочує розрив із Королем.
Її популярність зростає завдяки
програмі і спілкуванню з мешканцями.
Хто ці жінки?
Звідки у них суперсили?
Якщо у людей є супергерої, навіщо їм я?
Важко сказати.
-Суть у тому, що я лякаю людей. -Звісно.
Маніпулюю медіа, аби вони повірили, що лише я можу упоратися з вами.
Так я і виграю ці тупі вибори.
І ми не можемо зупинити двох сорокарічних баб?
-Їм добряче за сорок. -Добряче.
Будь ласка, сер.
А ось і ти. Вже краще.
-Ти схожий на шмат лайна. -Вибачте. Я замажу кремом.
Крему бери побільше.
Не хочу вдавати фатальну жінку, та схоже, що я маю їх вбити.
Киньте їй кістку.
Вона молодець.
-Що? -Ти мені подобаєшся.
Та ось що я думаю.
Якщо я дозволю тобі їх вбити,
виглядатиме, наче я не можу тебе зупинити.
Тож ми з ними поспілкуємось.
Добре, якщо розмова вийде. Та якщо ні…
Я їх вб'ю.
Так, я хотів…
Босе, я не певен, що їх буде легко вбити.
-Йди сюди. -Дякую, я краще тут.
Ні. Підійди.
Не бійся, підійди.
Давай.
Приберіть.
Нічого собі. Це круто. У нас власний логотип.
-Це я намалювала. -Люба, тепер все по-справжньому.
Слухайте, якщо у нас такий класний логотип, то має бути і пісня.
Гімн. Візьмемо Девіда Лі Рота, Джона Бон Джові.
Вони прийдуть, напишуть вірші.
Я зіграю на гітарі. Після того, як навчуся.
Пам'ятаєш конкурс талантів у школі?
Дівчата, що…
Станьте позаду.
Між іншим, там є ручка.
Овва, не знайшла.
Вільно.
Це дружній візит. Інакше ви б вже були трупами.
Ви працюєте разом? Звісно.
У вас ціла система.
Напевно, і Краб працює на вас. Ви керуєте всіма Лиходіями?
Отакої. А ви дійсно розумна.
І мила. Так, я їх координую.
Колись на мене працюватимуть усі Лиходії.
Трейсі, скажи Еллі, що у нас гості.
Добре.
Це та сувора жінка, яка там керує?
Вона лежить непритомна у коридорі.
Ми її знешкодили, як і систему безпеки.
Ви змінюєте перебіг виборчої кампанії. Для мене це неприпустимо.
Та я залюбки скористуюсь парою Лиходіїв чи супергероїв,
чи хто ви там є.
Ваші м'язи точно стануть у нагоді у наступних справах.
Та й вас я можу задіяти, хоча хто знає, що там у вас за сила.
-Напевно. -А якщо ми відмовимось?
Якщо я вас схоплю і покручу як кастаньєти?
Ми розкажемо людям, що відбувається.
Я виграю ці вибори і стану мером,
потім я виграю усі вибори і зрештою стану президентом.
І тоді всі важелі будуть у моїх руках.
Бонго, у тебе ж в місті є родичі?
Я Бінго.
Та байдуже.
-І чому я захищаю це огидне ім'я? -Не зараз.
Вирішуйте, дівчата.
На чиєму боці ви хочете бути?
Я вас не боюся.
Дуже хочеться вас вбити.
-Що? -Я ще не закінчив.
-Я тут. -Звісно. Так.
Дуже хочеться вас вбити.
-І все це для тої ж репліки. -Дуже хочеться вас вбити.
Особливо тебе, Бінго.
Вам… Варто трохи попрацювати над мізансценами. Ось так.
Вона завжди така повільна?
Напевне, це вас дуже бісить.
Бувайте. Дякую, що зайшли.
-Не дратуй їх. -Вибач, я нервую.
Туди, праворуч.
-Треба дізнатися, як там бабуся. -Поїхали.
Лідіє, прочитай молитву, будь ласка.
Так.
Любий Господи, благослови цю їжу і руки, які її приготували.
Дякую, що ти суперкрутий і таке інше.
Тож піддай жару і бувай.
Амінь.
-Амінь. -Амінь.
Бабусю, ти подумала над моєю пропозицією
переселитись у більш безпечне місце?
Навіщо мені нове житло?
Я прожила тут багато років і залишуся тут до кінця.
Не кажи так, бабусю.
Я врубаюсь, бабусю. Усі ми смерди.
Смертні.
Що?
-Ми смертні. -Я так і сказала.
Ти сказала «смерди».
-А ти як кажеш? -Смертні.
Ти лише змінюєш «ди» на «тні». Сме-р-тні.
Дівчата, я така рада знов бачити вас разом. Це так мило.
-А де моя правнука? -На роботі.
Вона трудоголік як і мама.
Ви вмієте зберігати таємниці?
-Не треба ховати таємниці від мене. -Не кажи їй.
Чому? Ми ж маємо комусь сказати. І вона, напевно, вже знає.
-Лідіє… -Ми…
Це дивовижно.
Хоча б це було правдою.
-Я молилася, аби цей день настав. -За що молилася?
Справді?
За цю мить.
Коли ви скажете, що ви пара.
Я завжди знала, що ви підходите одна одній.
Так…
-Це… -Я берегла її для цієї миті.
У мене руки Мішель Обами.
І справді. У тебе чудові руки. А де тут я?
Знаєте… це досить складно.
Але нам більше подобаються…
чоловіки.
-Не треба так засмучуватись. -Тут нічого не вдієш.
Можете хоча б спробувати.
Що? Зараз? Ти маєш до мене залицятися.
Я думала, ви про це.
Якщо ваша новина у тому, що ви Громові сили,
то ви дарма думаєте, що я не дивлюсь новини.
Бабусю, власне,
тому ми і прийшли до тебе.
Ти можеш бути у небезпеці.
Переїдь до нашого офісу.
-Тимчасово. -Я нікуди не поїду.
Ті люди вбили мою доньку,
лишили тебе без батьків, зруйнували наше місто.
І я хочу, аби ви, дві сильні жінки,
виступили проти них
і завдали їм жару. Адже ви супергерої. І йдіть до кінця, поки не переможете.
-Добре. -І лише тоді,
коли місто буде вільне від Лиходіїв,
ви справите весілля.
Їжте давайте. Все холоне.
Вітаю, Чикаго. Дякую всім, хто прийшов.
Я не заберу у вас багато часу.
Я лише хотіла вам сказати…
-Лазер не видно… -Продовжуйте спостереження.
Костюм вже брудний. Треба його випрати.
-Не можна. -Ти жартуєш?
А як мені тримати його чистим?
-Над цим треба попрацювати. -Так, треба.
І швидко.
…за права і безпеку кожного з вас.
Рейчел!
Давайте привітаємо нову суперкоманду, яка захищає місто кожної ночі.
Громові сили!
Привіт, Чикаго!
Чудові новини. Із Громовими силами можна зробити селфі. Низька ціна — 100 доларів.
«Це, наче, дешево». «Звісно, дешево».
Ми не робимо селфі, та якщо б і робили, то безкоштовно.
Так, безкоштовно.
Але з благодійним внеском у 100 доларів.
-Громові сили! -Досить!
Припиніть вже!
Це нестерпно. Чикаго, як ми гуркочемо?
-Як грім! -Як ми гуркочемо?
Як грім!
-Як ми гуркочемо? -Як грім!
Головна тема сьогодні вранці — результати екзит-полів.
До нас в студію надходять
щохвилинні звіти про підрахунки.
Ми вже готові повідомити головну новину…
Може, краще вимкнути.
Мабуть, так.
Слухай, ти мазався кремом? І це отаке вийшло?
Так. Я його зволожив і трохи наніс.
-Добре вийшло? -Не дуже.
Іди щось з'їж. Йому краще цього не бачити.
-Я не голодний. -Бажано щось із алое.
-Добре. -Знайди рослину алое і погризи.
Вітаю!
Дуже кумедно.
Як у мене справи?
Ви про…
Я не знаю. Не дивився. І ви не дивіться.
Краще випийте ще чашку кави.
…які захищають наше місто щоночі. Громові сили!
Громові сили — нові союзники Рейчел Ґонсалес,
завдяки їм її рейтинг зріс.
-Ендрю. -Так.
-Ці сторони виглядають однаково? -Ні.
Ти відрізниш? На одній невеличка короста.
-Ні, велика короста. -Дідько.
У нас є важливі новини. Ми готові назвати переможця.
Наступним мером Чикаго стане Рейчел Ґонсалес.
-І це головні… -Король не програє!
-Така реакція Короля. -В біса, сер.
Це був Кенні. Він сильний член команди.
Не треба було там стояти.
У вас щось із очима. Може, приймете ліки?
Все добре. Про мене не хвилюйтесь.
Ці Громові сили… Вони усюди.
Хтось має їх вбити. Вони повинні вмерти.
Будь ласка, припиніть.
Я ж не мала дитина, у якої істерика!
Я дуже засмучений.
І хоча я вже вбив того чоловіка,
це було випадково, тож…
вбий ще й цього.
Як ви тепер почуваєтесь?
Краще. Та ще не дуже. Але краще.
Босе, я поважаю ваші почуття.
Почуття є почуття, але з практичної точки зору
гадаю, не дуже розумно вбивати найкращих членів команди.
Це вона Волтера щойно уколошкала?
-Волтер був навіть краще за Кенні. -Дідько, я не знав…
-Він був хороший. -Так.
А цього як звати?
Того, що ліворуч? Це Енді. Енді, привітайся.
-Власне, я Ендрю, та можна й Енді. -Привітайся.
Привіт.
Він мені не подобається.
Наступного разу вбий Енд… Як тобі краще? Ендрю чи Енді?
По всякому. На роботі краще називатися Ендрю.
Мама кличе мене Енді.
Енді-Пенді. Та це надто фамільярно.
В команді по лакросу три Ендрю. Там я Дрю.
-Тренер називав мене Енді. -Добре.
Новий друг мами любить Ендрю Ллойда Веббера.
-Тому називає мене Полом. -Досить.
Згодом вб'єш Ендрю.
Ясно. Що робимо далі?
Як я люблю казати,
якщо життя посилає тобі лимони, зроби з них лимонний напалм.
Чудовий вислів.
-Збери прес-конференцію. -Добре.
-Прибери тут, Енді-рю. -Добре.
-Так. -Гаразд.
Я вірю у демократію.
Сьогодні я програв кращому кандидату, і як жест доброї волі
я влаштовую урочистості на честь нового мера Ґонсалес
і прекрасного міста Чикаго.
Адже наше місто заслуговує на те, що отримує.
На вечірку!
Дякую!
Оладки від закладу.
Бачите, завдяки вам справи пішли вгору.
Дякую, Лідіє. Дякую, Емілі.
Будь ласка.
-Чудові костюми. -Справді?
Хотів би я такий.
-Добре. Смачного. -Дякую.
Давайте вип'ємо за те, що хороші виграли вибори.
Я б не поспішала святкувати.
Король влаштовує вечірку не від щиросердя.
Так.
Вибачте. Піду помию руки.
Вона не руки пішла мити, а до туалету.
Хто знає, що вона там робить. Я і не хочу знати.
Іноді я не можу уявити, як певні люди роблять деякі речі.
Розумієш? Типу Обаму з пилосмоком
чи Елеонор Рузвельт із зубною…
-Ем… ти жива? -Що це було?
Як ти?
Ти в нормі?
Френку, сиди тут.
Сиди тут.
Я думала, Король хоче поговорити.
Я зірвалася з мотузка.
Тобі треба попрацювати над мовою. Цим виразом
ти знижуєш себе до собаки.
Дивно, що ви, дурепи, не загинули від першого вибуху.
-Ви сильніші, ніж я думала. -Може, ти слабша, ніж гадаєш.
Я…
не…
слабка!
Вона назвала нас дурепами?
Шукай лопату. Я закопаю цю сучку.
-Ні! Ми щойно зробили двері! -Френку, спок…
Благаю, ні…
Можу і сильніше, та не хочу тебе вбивати.
Але ти більше не зашкодиш моїм друзям!
Бувайте, недоумки.
От навіжена.
Стійте! Виходьте з автобусу!
Френку, сиди тут. Лідо!
Що тут в біса трапилось?
Цей автобус потрібен Громовим силам.
Лідіє, ні. Не кидай цей автобус.
-Лідіє! -Підняла!
Вони надто далеко! Не кидай автобус!
Я тебе не чую, бо я насправді кидаю автобус!
Тату, ця жінка щойно кинула автобус.
Отакої, я кинула автобус.
Звісно, кинула. Ти спочатку робиш, а потім думаєш.
Знов ти утнула якусь дурницю.
Ти могла когось ушкодити.
Розумієш, що це небезпечно?
Вибач. Я напартачила. Хотіла її зупинити.
Дідько, тебе завжди заносить.
З самого дитинства.
Ти не розумієш, що це не гра? Це робота.
Я хочу зупинити Лиходіїв, це справа мого життя.
А ти поводишся як вони.
Щось я не бачила, щоб ти їх зупиняла. Ти лише зникаєш,
та зрештою,
ти цим займалася і без суперсил.
Між іншим, я мала отримати обидві сили, адже я знаю, як ними користуватися.
Та звісно.
Ти завжди маєш рацію.
Це ж ти особлива, а не я. Так, Ем?
Лайно собаче!
Громовим силам не вдалося зупинити Лазер,
та вони знищили автобус і Букінгемський фонтан.
І постає питання, чим ті Громові сили краще?
-Трейсі! -Чекайте нас із новинами…
Привіт.
Що читаєш?
«Молекулярну термодинаміку складних систем».
Гарна книжка.
-Я її перечитаю після тебе? -Так.
Все добре?
Я…
Все добре, люба.
Просто… у нас із Лідією певні складнощі.
Знаю. Вона мені телефонувала.
Ну, звісно.
-Ви добре ладнаєте? -Вона мені подобається.
Вона дивна і кумедна, і ми говоримо про різне.
Гадаєш, я мало з тобою говорю?
Я надто сувора з тобою?
Я лише… Я хотіла, аби інших людей, аби тебе…
-не спіткала моя доля. -Ти боїшся?
Так.
Люба, мені дуже шкода.
Я дуже сумую за мамою і татом,
та я так захопилася наведенням ладу, що…
згаяла багато часу, який ми могли провести разом.
Я виправлюсь.
Ти чудова мама.
Та ти надто сувора з собою і з Лідією.
Вона твоя давня подруга. І була нею, навіть коли ти цього не хотіла.
Вона завжди була як ураган.
-Вона гарна людина. -Я це знаю.
Але вона кинула автобус.
Так, та на її захист скажу, що вона хотіла зупинити поганих хлопців.
-Згодна. -І вона хотіла кинути автобус.
Ти дивовижна.
Я тобою так пишаюся.
-Вона сказала, куди пішла? -На побачення.
Ось тобі і вся Лідія.
Завжди знайде час на розваги.
Я багато займаюсь плаванням.
-Справді? -Так.
Твої плечі дуже підходять.
Я дуже здивований, що ти подзвонила.
Я був певен, що ви вже мертві.
Це не тому, що вона погано старалася.
Ця навіжена зі шкури пнулася, намагаючись нас вбити.
Дивно, що ви вижили.
Багатьом не судилося таке розповісти.
Вона просто обожнює вбивати людей.
Просто обожнює. Дуже нудно.
Напевно, я вижила, бо нагадую танк «Шерман».
У нас дуже міцні костюми. Хоча запах від них ще той.
Як же вони смердять. Але дуже міцні.
Мені до смаку твій запах.
Що дивно, адже у мене слабкий нюх
після того нещастя.
Може це недоречно чи невчасно. Але що сталося?
У нас був медовий місяць на Бермудах,
і жінка запропонувала: «Давай попірнаємо голяка?»
Кажу: «Добре, посвітимо булками».
Ми роздяглися і стрибнули у воду.
Ми не знали, що плаваємо над радіоактивним кораловим рифом.
А бодай тобі!
Звідти вистрибнув краб і вкусив мене за геніталії.
Ой лишенько!
Про решту помовчу.
-Вона одразу пішла. -Їй же гірше.
А я поринув у злочинний світ.
Слухай, я не зовсім зрозуміла.
Ти розказав мені цю історію. То ти повноцінний Лиходій чи…
Я не люблю штампів.
-Та у великій мірі так. -Ясно.
Зазвичай я кажу… що я Напів-лихо.
-Напів-лихвар. -Напів-лихо.
Мені почулося «напів-лихвар».
Не тобі першій… але ні.
Обидва варіанти цікаві, але Напів-лихо… мені подобається.
Так.
Мені здалося, що у магазині між нами сталося щось справжнє.
Не знаю, може, через те…
що у мене багато родичів на Східному узбережжі.
Справді?
А може мене завжди приваблював…
запах приправи Old Bay.
Такий теплий та затишний.
Чудовий запах.
Дивлюсь я на тебе, і мені здається,
що десь під тим міцним,
блискучим панциром
ховається серце доброго чоловіка-краба.
Може, піднімемо тост? За мене?
-За тебе. -Йди сюди.
-Це… -Зачекай хвилинку.
-Може, тобі до… -Ні, я не дитина.
Іноді доводиться тримати келих як чашку какао.
-Розумію. -Вони дуже сильні. Та спробуємо.
За мене?
В біса! Чорт забирай!
Поводьтеся пристойно. Вечеряйте. Дякую.
Концерт закінчено.
Кожного разу думаю, що у мене вийде. Треба брати склянки.
Тоді буде легше. Дякую.
Я вам вдячна.
У вас крихке скло.
Дякую, Карле. Ми зараз приберемо.
Це буває часто. Вже обрали страви?
Отже…
Якщо вам важко вирішити,
моя улюблена закуска — це асорті морепродуктів.
Там є все.
І крабові клешні, і краби Данженес, і снігові краби, і креветки…
Я не знав, що у нас буде і їжа, і розваги.
-Це весело! -Джиммі Веселун.
Ви пропонуєте морепродукти напівкрабу?
-Господи. -Пропонувати це мені.
-Та у вас сталеві яйця. -Це столик для канібалів?
А мені ви запропонуєте 32-річну жінку на ім'я Лідія?
Адже мені 32.
Я вам вірю і пропонувати цього не буду. Я буду більш обачним.
Ніякої уваги до гостей.
Вибачте. Я не бачив ваших клішень.
Вибачте, що підвищив голос.
Та мене вкусив за яєчко радіоактивний краб.
Раніше я любив омарів.
Від цього я швидко закипаю. Це для мене болісна тема.
-Розумію. -Добре.
Мені треба ще хвилинка. Може, залишите нас?
Звісно.
-Вони просто заздрять. -Мабуть, через мою сусідку за столиком.
Тобі в меню щось сподобалось?
Я хотіла взяти курку, та побоялася. А може ти напівкурка.
Ні. Лише краб і чоловік.
Здебільшого чоловік.
Я теж хотів замовити курку,
та на жаль, я її їм у тому вигляді, що й краби,
тобто у сирому.
-Що таке? -Та просто…
Ти теж любиш сиру курятину?
Після того,
що я пережила
у фізичному сенсі, у мене теж з'явилась
жага до сирої курятини.
Дай руку.
Тож ти мене відстежила.
Що ти хочеш знати?
Лише одне. На якому ти боці.
Що ти робиш?
Змащую твою клішню.
Я знаю, що у нас все непросто, бо ми наговорили різких слів.
А ще я кинула автобус, хоча ти просила цього не робити.
І все одно з того не було ніякої користі, як і завжди з автобусами.
Нам це коштуватиме мільйон доларів. Та коли я вже заткнуся?
Я гірше за Тома з бухгалтерії, який вічно базікає про свій облік.
Він завжди пахне як бабусин вазелін чи розтирання,
а я зараз гірше за Тома, якщо це можливо.
-Томе, я тобі передзвоню. -Без проблем.
Томе, це я жар… Першоквітневий жарт.
-Та зараз не квітень. Він відключився? -Так.
Там значно більше, ніж мільйон баксів.
-Більше? -Нічого. Я заплачу.
І ніхто не постраждав. Дивним чином.
Так.
Я чула, ти була на побаченні.
Насправді, це скоріше була розвідка.
Я дізналася, що замислив Король.
І вечірка, яку він влаштовує, має стати масовим похованням.
Він збере людей, які за нього не голосували,
заведе їх у будинок і висадить його у повітря.
Звідки у тебе ця інформація?
Хто тобі сказав?
Після виборів Король просто сказився. Тож я виходжу з гри.
Хто сказав? Що саме?
Де твої ґудзики?
Чудовий початок.
-Краб? -Я відчуваю осуд.
Краб! О гос… Краб?
-Та я… -Я бачила, як ти на нього дивилась.
Чого ти на мене показуєш? Не треба.
З'їла свій серф-енд-терф?
Краба з м'ясом? Не дуже вдалий образ. Але так.
А що у мене є?
Що це? Ти в ресторані її взяла, маленька злодюжко?
Звісно ні. Я завжди тримаю цю приправу у ліфчику.
Невідомо, коли доведеться приправляти щось смачне.
Приємно. Не забудь про містера Правого.
-Ні в якому разі. -Давай, матусю.
Я кину тебе у гарячу ванну і зроблю собі крабову юшку!
Він…Та чого ти?
Він був просто чарівний.
І він дуже вправний з…
Люба, він краб!
Знаю, та я люблю крабів.
Знаю, що звучить божевільно, та я гадаю, йому можна довіряти.
Ми не маємо брати інформацію у Лиходія.
Він лише Напів-лихо.
Напів-лихвар?
Ні. Я теж так сказала. Не «напів-лихвар», а «Напів-лихо».
У ньому щось є.
Гадаю, в душі він добра людина.
Це я дізналася, тож може це і нісенітниця. Ще й автобус,
а ще я влізла сюди, забрала твою силу,
яка, напевно, краща, хоча раніше
я казала інакше, та виходить, що так.
Лідо…
Я не знаю, чи я серджуся на тебе, адже ти вічно їдеш з ґлузду,
чи насправді я лютую на себе, адже…
Я цього не роблю.
Хтось має бути нормальним.
Давай вирішимо, як зупинити Короля.
Ти настільки розумна, що тобі все вдається.
Подивись на мене.
Ти перетворила невдаху на особливу людину.
Лідо…
Хоч я і зробила дурість, коли дозволила нам віддалитися,
та ти завжди була особливою.
Дякую, Ем.
Не хочу перебивати, та Еллі слухала вашу розмову.
Вона просить вас закінчувати посиденьки. Вдягайтеся
і йдіть до неї в апаратну. Негайно.
Ходімо.
Бінго, ти заходиш через чорний хід.
Коли ти зайдеш і знайдеш бомбу,
зайде Молоток, візьме бомбу
і винесе її з будівлі, де її знешкодять.
Ти мене чуєш?
Вогонь!
-Що це означає? -Це жаргон. Означає «Так».
Займи позицію біля дверей і чекай на мій сигнал.
Трейсі, це надовго.
Принеси, будь ласка, ще кави. Треба підбадьоритись.
Що це за музика?
Це Сіл. Я записала його в свій костюм.
Ем, ми тут на завданні.
Думаєш, я не знаю?
Життя тисяч людей під загрозою, ми тут застрягли, я нервую.
Добре.
У нас має все вийти.
Пісня нас трохи розслабить, аби ми виконали завдання.
Отакої. Я теж нервую.
Та маю визнати, що мотив класний.
Ти їх знайшла? Відповідай.
Слідкуй за мовою. Ти домовилась із Королем, а не зі мною.
Вони у вантажному доку у південній частині будівлі.
Тепер праворуч. І ще праворуч.
Швидше! Вони там не стоятимуть всю ніч.
Ти з поганих.
Геть від дверей!
-Як ти? -Еллі нас зрадила.
Їй заплатив Король. Вона вела до вас Лазер.
Паскудно ви співаєте.
Вбивати людей — не дуже почесне хобі.
Плести я не вмію.
Зараз ви помрете!
А ти полетиш у смітник.
-Нічого собі! -Деякі люди на це заслуговують.
Це все було пасткою.
Еллі непритомна. Охорона зараз буде.
-Я маю допомогти. -Це небезпечно. Сиди вдома.
Я вже йду.
Трейсі!
Ходімо!
А зараз послухаємо нашого мера!
У мене застуда, то я не торкатимусь…
Дякую. Дякую, містере Кінг.
Я Король.
Король. Кінг — це собаче ім'я. Ясно?
Ясно.
А це…
Вибачте. Зламав.
А він… Можна… Добре. Дякую.
Успіху.
-Дякую… -Це буде вибух мозку!
Це чудовий приклад того,
як спільними зусиллями ми можемо відродити Чикаго.
Завдяки співробітництву ми здатні…
Ем, вмикай свій супермозок. Де він ховає бомбу?
Вечірка на 30-му поверсі, там охорона.
А підвал надто далеко.
Слухай, на 29-му поверсі штаб Рейчел Ґонсалес.
Тому він і обрав цю будівлю.
Де в біса Лазер? Вона вже має бути тут.
Після чого?
-Після ліквідації Громових сил. -Ясно.
Вона обіцяла перетворити їх на печеню.
Дуже вчасно, адже вони вже мені набридли.
Так.
Слухай, мені не подобається такий краб. «Із муками сумління».
Я люблю краба з голландським соусом, посипаним петрушкою.
З соусом ми смачні.
У нас проблеми?
Ніяких. Все добре. Давайте їх уб'ємо.
Уколошкаємо тих сучок…
Дякую за допомогу.
-Кенні, подзвони їй. -Кенні ви вбили.
Справді?
Так.
-Хто залишився? -Ендрю.
Так, сер, я подзвоню.
-Добре. -Я по… Так, вибачте.
Лазер, ти мене чуєш?
-Ти чуєш? -Наче чую.
Що вона каже?
-Руда кинула в мене смітник. -Руда кинула в неї смітник.
Що? Вони втекли? Де вони?
-Ввімкни гучний зв'язок! -Ендрю, ти ідіот!
-Лазер, де вони? -Не знаю. Мабуть, пішли за бомбою.
І це після всього.
-Вішай трубку, телепню… -Опусти! Кінець зв'язку!
Треба повертатися. Покінчимо з цим. Тисни 29-й.
Майже влучив.
-Двадцять… -Та вони не дуже…
-Це забере певний час… -Двадцять дев'ятий! Одні ідіоти.
Вибачте.
Де б ти сховала бомбу, якби була нарцисом з манією величі?
Це має бути місце сили. Може, її кабінет.
Отакої…
Вітаю, дами. Гадаю, ви обидві тут.
Маю зауважити,
-я засмучений тим, що ви живі. -Прикро вас розчаровувати, Кінг.
Я Король. Ясно?
«Король». Просте ж слово!
Невже так важко запам'ятати?
-Це нескладно. -«Король». Це як «бос».
Ти ліворуч?
-«Чоловік». -Так.
-«Бомба». -Ще краще.
Дякую.
Велика, прекрасна бомба.
Чи ви думали, що я дозволю двом бабам
захопити мою велику, прекрасну бомбу?
Знаєте, що кажуть про чоловіків, які хизуються бомбами?
Що ґніт у них замалий.
Дами, це мої люди. Знайомтесь.
Я Енді, чи Ендрю. Як хочете.
Хто це був? Це Ендрю?
Так.
В біса! Я сам хотів його вбити.
Годі стріляти.
Йдіть сюди, Громові сили. Я готовий забруднити руки.
Звісно, він теж Лиходій.
Я думала ти пересічний покидьок, але ні. Ти покидьок-Лиходій.
Джері, що ж ти мені не сказав?
-Дарма витратила на тебе масло. -Я масло не брав.
У мене є важливіша справа, тож покінчимо з цим.
-Так. -Розважимось, бовдуре.
Він сильніший, ніж я думала…
Підеш у розділ «Сміття».
Яка сексуальна злючка!
Що таке? Тобі мову відібрало? Приємного польоту!
Лідо!
Ку-ку.
Лідо!
От лайно!
У мене є фірмовий прийомчик. Щось на кшталт обіймів смерті.
Тобі сподобається.
-Що за сморід? -Це костюм, його не можна прати.
Жах!
Ось тобі максимальний заряд, виродку.
Бувай, ботане.
Вона не ботан. Вона розумна.
Є різниця.
Трейсі, що ти накоїла?
Що мала, мамо.
«Мамо»?
Мені пощастило. Можу вбити цілу сім'ю.
Такий шанс випадає рідко.
Та спочатку тебе.
Для жінки ти досить сильна,
та недостатньо.
Руки геть.
Джеррі…
Без проблем.
-Вирод… -Зрадник!
Падложер.
-Кінг, лови пас. -Я Кор…
М'яч покинув поле.
Не треба було цього робити. Ти як?
-Добре. Треба було допомогти. -Джеррі, як ти?
Добре.
Де бомба?
-У кутовому офісі. -Ясно.
Можна мені швидку?
Чи ветеринара.
Чи морського біолога…
Хтось дуже перестарався.
Можеш знешкодити?
Ні, часу не вистачить.
Тут усюди підривні дроти, я можу їх зачепити.
Це дуже втішає.
-Я спробую. Може, спрацює. -Ні, я можу.
Я дуже швидка. Я можу винести її за межі міста.
Ми не знаємо, чи витримає бомба твою швидкість.
Ти нас сьогодні вже врятувала. Бабуся і дідусь тобою б пишалися.
Та я ніколи не дозволю тобі торкатися бомби. Навіть не думай.
Стій.
Не роби дурниць.
Ні. Я все продумала.
Вперше і дуже ретельно.
Ні, Лідіє.
Я не можу викинути її з вікна. Постраждають люди.
Моє тіло здатне витримати вибух.
У нас мало часу, тож я хочу сказати.
Якщо не вийде, я хочу тобі подякувати, що була мені другом.
Всі дивувались, чому ми дружимо,
адже ми зовсім не схожі, та я знала, що ти зміниш світ.
Ти найкраща людина, яку я знала.
Окрім твоєї доньки.
Слухайся маму.
Я теж мала її слухатись.
Я вже піду.
Буде не дуже, якщо бомба вибухне, поки ми тут базікаємо.
Лідо…
Лідо!
Лідіє!
Ні…
ПОЛІЦІЯ ЧИКАГО ВІДДІЛ ПРОТИДІЇ ЛИХОДІЯМ
Ні, стійте!
Лідо!
-Ні, Лідіє! -Лідіє! Господи…
Лідо…
Вибач мене.
Вибач.
Я виблювала на тебе воду.
Оце так вибух.
Я обожнюю цей костюм.
Просто обожнюю, і тепер мені байдуже, що він смердить.
Які ж ми раді, що ти жива.
-Я вас люблю. -І ми тебе любимо.
-Допоможи їй встати. -Так, допоможи дамі.
Бачите, як вас вітають?
Громові сили, я вам дякую.
Від імені усього Чикаго дякую за вашу незрівнянну мужність.
-Дякую, пані мер. -Так.
Де Король?
У в'язниці. Живий.
Ем, у тебе вийшло.
Ти притягла Лиходія до відповідальності.
Ти завершила роботу своїх батьків.
-А де Лазер? -Її ми ще розшукуємо.
Коли спіймаєте, пустіть мене до неї,
поки вона не сіла у в'язницю. Хочу відрізати їй хвіст.
Як в історії про Самсона і Далілу?
Адже з коротким волоссям вона виглядатиме тупо…
Гадаю, це все.
Давайте я виллю воду з туфель.
-Ні, все добре. -Вибачте.
Може, зараз це трохи невчасно,
та я таки спитаю.
Чи не хоче ваша команда підписати угоду про співпрацю з містом?
Так.
Так. Скажи?
-Охоче. -Чудово.
-Журналісти чекають на заяву. -Дякую.
Пані, дякую вам.
Бувайте.
Дякую, пані мер.
Відвезу нас додому.
Ти або сядеш мені на коліна, або в багажник.
Я швидше добіжу.
-А чому не я за кермо? -Тебе щойно витягли з річки.
Коли мене витягли з річки минулого разу, я вела сама.
Громові сили!
Що?
Чикаго, ти наш!
ГРОМОВІ СИЛИ
Ти запам'ятала.
Це так романтично. Яка краса.
І ти сама все робиш.
Дай я хоча б тебе погодую.
-Дякую. -Давай. Тук-тук.
Молодець. До останньої крихти.
О господи…
А це твій шматок.
Моя черга?
Чи наша черга.
Та ну?
КІНЕЦЬ
Переклад субтитрів: Олена Стародуб