Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tony Parker, leendő Hall of Fame-tag bejelentette,
hogy 18 szezon és négy NBA-bajnokság után visszavonul.
Nézd Tony Parker labdaszerzését, tökéletesen kezeli a passzt!
Tony zsákolt!
Kis koromban az NBA-ről álmodtam.
Sosem álmodtam az NBA-bajnoki címről, még kevésbé a mez-visszavonultatásról.
Bajnokok vagyunk!
Munka, fegyelem, elvárások.
Le a kalappal!
A kis francia, Tony Parker naggyá akar válni.
Kis korom óta az NBA-ben akartam játszani.
Ez a világ legnagyobb, legjobb kosárlabdaligája.
Lehetőségeket teremtett.
Ha nem ugrálsz, nem vagy francia!
Kivételes volt a kezdetektől.
Igazi San Antonió-i, francia akcentussal!
Nem önző játékos. Könnyű megkedvelni.
Nagyon okos játékos. Fel kell készülnöm rá.
Micsoda dobás Parkertől!
TP9! Gratulálok! Tudod, hogy szeretlek.
Győzni akar.
Bajnokok vagyunk!
Rájöttem, hogy az elmúlt 20 év
jobb volt, mint amiről álmodtam.
Szerintem nagyon jól alkalmazkodott.
A San Antonio Spurs Tony Parkert választja.
Vége ennek a mérkőzésnek!
A francia kosárlabdacsapat kapitánya,
Tony Parker a Becsületrend lovagja lett.
Micsoda élmény!
Büszke lehet a karrierjére, mert nemcsak a francia történelem része lett,
hanem az NBA-é is.
Minden tiszteletem!
Büszke voltam rá.
Szóval ez az otthonom.
Mindent elértem, amit a kosárlabdában akartam,
így jól érzem magam.
Készen állok a továbblépésre.
Tony Parker 1245 NBA meccset játszott.
Négy címet nyert a San Antonio Spursszel.
Hatszoros All-Star játékos, és 2007-ben övé a Legértékesebb játékos díj.
Tony rengetegszer nyert,
és régóta az egyik legjobb irányító a ligában.
Azt hiszem, el fogják ismerni,
hogy hozzájárult az NBA
nemzetközi sporttá válásához.
Számomra ott van Michael Jordan, és a többiek.
A francia kosárban van Tony Parker, és a többiek.
Ilyen egyszerű.
Holland anya és amerikai apa gyermeke. Apja Európában kosárlabdázott.
Tony Parker 1982. május 12-én született Bruges-ben, Belgiumban.
Két öccse van, TJ és Pierre.
Az apja remek kosárlabdázó volt,
szóval a kosárlabdát azonnal megszerette, igen.
…balkezes a kosár alatt, de kihagyja, és itt jön Parker.
Jön és bevágja!
A fiúk elmentek az összes meccsre,
és igen, a kosárlabda. Ez volt az életünk.
Elfogy az idő. Továbbviszi. Parkernek adja.
Felhúzza magát! Ezt az izgalmat!
Gyerekként mindkét világból a legjobbat kaptam.
Próbáltam mindkét világból kihozni a legjobbat, egy európai anya
és egy amerikai apa között.
Mert az amerikai oldal lényege, hogy hatalmas önbizalmad van,
hiszel a lehetetlenben, mindig pozitív maradsz.
Anyám pedig mindig ott volt, hogy ne szálljak el,
ha a dolgok jól alakultak, és ne legyek önmarcangoló, ha nem.
Megtalálni az egyensúlyt, a középutat.
Kedvemre összekevertem ezeket,
és így jött létre a gondolkodásmódom.
Tony tíz éves korában aláírja az első szerződését a francia Fécamp-ban.
Hat és tizennégy éves kora között mindig vele voltam.
Sosem mentünk nyaralni. Mindig kosárlabda tábor volt.
Apám nagyon szigorú volt velünk.
De tudod, ha három fiúra vigyázol…
és az elején anyám nem volt ott, vissza kellett mennie Hollandiába.
Szerintem apám mindent megtett, ezért lettünk fegyelmezettek.
A karakterünket kovácsolta.
A győzni akarást apámtól tanultam.
A Chicago és a San Antonio mérkőzik meg.
Karácsonykor hazamentem. Az a Michael Jordan-kor volt.
Megcsinálta! Michael jelez az ujjával!
Telefonáltam a helyekért és mentünk.
Tony tíz, Terrence nyolc, Pierre hat éves volt.
És a zsákolás!
Gyerekkoromban a bálványom volt.
Poszterek voltak róla a hálószobámban,
szerettem volna az NBA-ben játszani, mint ő.
A Chicago vezet.
Azt mondja, kiskorában engem nézett a családjával Chicagóban,
és látni, ahogy fejlődik, és hihetetlen karriert épít fel,
az boldoggá tesz.
Ismerni őt, és barátomnak nevezni, az még nagyobb öröm.
Kettő maradt.
Már csak egy. Itt jön Jordan!
Vége!
Azt hiszem, ő egy vezetőt lát.
Valakit, aki törődik a csapatával,
aki biztosítja a csapat győzelmét, mindezt jól és igazságosan.
Képes kizárni a negatívumokat.
1997-ben lehetőségem volt edzeni vele szemben.
Először láttam személyesen ilyen domináns fiatal játékost.
A szemben lévő padon voltam. Fiatal csapatom volt.
És mondhatom, hogy ő uralta a labdát.
Olyan gyorsan játszott, hogy folyamatosan ziccereket dobott.
Azt tette, amit csak akart.
A pályán, bár kisebb, mint a többiek, ő a legjobb.
Mindig előrébb van.
Ez a sebesség nemcsak a játékára jellemző, hanem a karrierjére is.
Mindig a kortársai előtt jár.
2018. július 6.
Tony Parker karrierjének utolsó szezonjára készül.
Most pedig Chelsea Torres következik a KRIS 6 sporthíreivel.
Spurs rajongók, ha a szezon eddig nem volt elég furcsa,
akkor valószínű, itt a hab a tortára.
A Spursben eltöltött 17 szezon után
Tony Parker leigazolt a Charlotte Hornets-hez
elfogadva egy kétéves, 10 millió dolláros ajánlatot.
Állítólag Parker felhívta Popot, mielőtt a hír nyilvánosságra került.
Tudom, hogy helyesen döntöttem,
mert San Antonióban kicsit bonyolultabb lett volna.
Charlotte-ban igazi szerepem volt.
Tudtam, hogy a kosár sosem lesz már ugyanaz számomra.
Charlotte-ba akartam menni egy jó szezonért,
hogy megmutassam, hogy visszatértem, és nagyon magas szinten tudok játszani.
Talán úgy érezte, ideje valami mást csinálni.
És San Antonióban
valószínűleg nehéz lett volna a padon maradni.
Talán ez egy kicsit könnyebb Charlotte-ban.
Több pénzt ajánlottak, és végül odament,
de talán, ha most kérdezel meg mindenkit a Spursből
meg Tonyt is, azt mondanák, hogy bárcsak visszajött volna.
SPECTRUM KÖZPONT
Nem maradt San Antonióban,
mert úgy érezte, a Spurs új ajánlata tiszteletlen volt.
Harmadik irányító lett volna.
Nem ezt akarta, hanem megmutatni, hogy még tud játszani.
És ha nem játszhat a Spursszel, akkor máshol kell.
2010 óta Michael Jordan a Charlotte Bobcats tulajdonosa,
ami azóta Hornets lett.
Minden nagyon gyorsan történt. Hívott Jordan,
aki boldog volt, és azt akarta, hogy csatlakozzak.
Mindig mondom, hogy bezárult a kör.
Vicces, hogy az utolsó NBA szezonomat az ő csapatában játszottam.
A telefonhívás változtatott meg mindent.
Ő volt az igazi példaképe,
aki meggyőzte, hogy lépjen.
Viccelsz?
Amikor bejöttem az öltözőbe, ettél.
Visszajövök edzésről, és még mindig eszel. Csak mondom.
Az első edzésünkön, öt perc után
folyamatosan kiabált velem.
Azt hiszem, rögtön meg akarta mutatni, hogy ki ő és miért van ott.
Remek irányítást hozott nekünk.
Valaki, aki megérti, hogy milyennek akarom a csapatomat,
aki érti mi az a felelősség, a fegyelem és a struktúra.
Sokan láttuk, ahogy Tony Parker felnő.
Tudjuk, hogy az egyik legnehezebb dolog a ligában
a bajnoki cím elnyerése. Neki mennyi van? Négy?
Sokat segített javítani a játékomon. Szellemileg, úgy értem.
Vakmerőséget hozott. Győztes hozzáállást hozott.
Segített megváltoztatni a szemléletet.
Nem könnyű megöregedni.
A tested nem úgy reagál, mint régen.
Nem olyan gyors. Nincs meg a sebesség. Nem olyan tüzes.
Szóval alkalmazkodnod kell.
Folytatnod kell a munkát, és haladni.
Többet játszani aggyal, tapasztalatból,
ezekből kell előnyt kovácsolnod.
PÁRIZS
1997-ben Tony Parker 15 évesen hátrahagyja Normandiát és a családját,
az INSEP-re megy, a francia kosárlabda-iskolába.
Az INSEP-re
anyám Citroën 2CV-jével érkeztem, így ismertem meg a campust.
Majdnem nem vettek fel,
mert szerintük túl kicsi és túl sovány voltam.
Szia, hogy vagy? Jól vagy? Hogy vagy?
- Szia! - Szia!
Voltak tehetségesebb játékosok, mint én.
De egyvalamiben nem tudtak legyőzni.
A szellemi szinten.
- Szia, hogy vagy? - Jól, és te?
Az ifjúsági kategóriában már nagy tehetségként ismerték,
a nemzedéke legjobbjaként.
Szóval, mikor megérkeztem az INSEP-re, már hallottam róla.
Emlékszem az első edzésünkre,
amikor először játszottunk egymás ellen.
Lerázta a védőt, labdát szerzett, és nagyon könnyen zsákolt.
Egyik kezével a fejem fölé ment,
és akkor az nagyon bántott.
Ha le kell rombolnia egy falat, akkor le fogja. Akkoriban kicsi volt,
de ha sokkal nagyobbak ellen kellett zsákolni, megtette.
Ha kosarat dobott, mindig a földre került.
Minden alkalommal, amikor dobott, a földre került.
Nem értettük, hogy nem sérült meg többször.
Mindig felállt. Ő így játszott.
Abban az időben, 1998-ban, már tudta, mit akar.
Tudta, hogy az NBA-ben akar játszani. Tudta, hogy a végsőkig el akar menni,
hogy nemzetközi szinten elismerjék.
Mindig tudta, hogy ha megdolgozol érte, meglesz a jutalmad.
Amikor nyáron keményen edzettünk,
ott voltam az atlétikai pályán, és két hétig edzettünk,
az első nap 15-en voltunk.
A második napon csak kilencen,
a harmadikon csak hatan, és a negyediken csak én.
Gondoltam, csak más vagyok. Sokkal fegyelmezettebb vagyok.
Szerintem mindig is keményebben dolgoztam.
Az a tény, hogy néhányan talán
arrogánsnak találták Tonyt akkoriban, nem lep meg.
Nagyon korán megláttam a rendíthetetlen hitet
saját magában és a céljaiban,
és ezt nem szégyellte.
Akkoriban nem vettem észre, mert amikor 15-16 éves vagy,
és szenvedéllyel csinálod, és van bátorságod,
akkor őszintén beszélsz a céljaidról az embereknek.
Csak meg akartam osztani a szenvedélyem.
2000. júl. 23. Diaw, Turiaf és Parker bejutnak
az Európa-bajnokság döntőjébe a francia ifiválogatottal.
A hazai pályán játszó Horvátország az ellenfelük.
Ez volt a kiindulópont. Ez gyújtott lángra,
és ekkor ígértem meg magamnak, hogy eljuttatom
a francia válogatottat a bajnoki címig.
17-18 évesek voltunk.
Elkezdtük a profi karrierünket.
A szüleink a lelátón ülnek
öten-hatan egy ötezer fős stadionban.
HAZAI - VENDÉG 48 - 48
Mielőtt pályára léptem az edző azt mondta: „Ronny, tudod, mit? Fuss,
és dobj kosarat!”
Hat másodperc az Európa-bajnoki címig. Frappeau betör.
Egyedül van. Bedobja!
DÖNTŐ - 2000-ES IFI EURÓPA-BAJNOKSÁG FRANCIAO. - HORVÁTO. 65-64
Ez a teljes extázis érzése,
teljesen oda voltunk.
Bajnokok vagyunk!
Ez az. Egy csapat ártatlan,
gondtalan srác.
Ez egy gyönyörű történet kezdete, a barátságok ma is tartanak.
A 2000-es bajnokság megerősítette ezeket az álmokat,
a beszélgetések hajnali kettőkor.
Négy-öt óra múlva iskolába megyünk,
de mi az életről beszélünk.
Tony megmutatta a piros füzetét Jordannel.
„Egy nap nyerni fogunk! Megcsináljuk!”
Mi meg: „Igen!”
Ezekre életed végéig emlékszel.
Irány a zuhany!
Az INSEP után Tony Parker beindította a francia karrierjét a PSG-Racingben.
Két szezont játszott velük 1999 és 2001 között,
mielőtt nekivágott az USA-nak.
A meccs sztárja, Tony Parker, még csak 17,
és a francia kosárlabda nagy reménysége.
Sebesség, ellentámadás, átmenet, erről szól a játékom.
Ezért gondolom, hogy az amerikai játék az én stílusom.
2001-ben Tony Parker jelentkezik az NBA draftra.
A San Antonio Spurs érdeklődik iránta, és meghívja egy próbajátékra.
A draft minden évben júniusban van New Yorkban.
A 30 NBA-csapat itt választja ki
a világ legjobb fiatal játékosait két fordulóban.
Az európaiak akkoriban nem voltak népszerűek,
ráadásul ő irányító volt.
Az irányítók amerikai termékek, amerikai stílusban játszanak.
Így a csapatok nem igazán kapkodtak Tony Parker után.
Az első edzésünk Tonyval nem sikerült jól.
Emlékszem, a feltérképező csapatunk azt mondta:
„Nem választhatjuk őt. Pop soha nem fog külföldi irányítót játszatni.”
Az első benyomásom az volt,
hogy valószínűleg egy kicsit öntelt volt a pályán,
és talán nem olyan kemény, mint kellett volna.
Gregg Popovich 1996 óta a Spurs edzője.
Ő az NBA legtöbb győzelmével dicsekedhető edzője.
Chicagóban volt. Egy tíz órás repülőút után,
és azonnal beállított a Spurshöz próbajátékra.
Rossz voltam.
De aztán elmentem más csapatokhoz és lenyűgöztem őket.
A Spurs visszahívott,
és jól játszottam. Nagyon jól.
Pop azt mondta: „Ha szabad vagy, az első körben kiválasztunk.”
A következő egy-két edzésen meggyőzött,
hogy nagyot tévedtem.
És attól a naptól kezdve,
ő volt az emberem. Odaadtam neki a labdát, és ő átvette azt a pozíciót.
Jó estét, és üdvözlöm önöket a 2001-es NBA drafton,
a Madison Square Gardenben.
Az NBA-s hölgy jön és azt mondja:
„A Boston felvesz, szóval gyere velem!”
Odaadta a sapkát és 45 másodperccel, egy perccel később azt mondja:
„Nem, a Boston meggondolta magát.” Visszaadom a sapkát,
és visszamegyek a helyemre. Mondom: „Oké.”
A 2001-es draftból a 28. kiválasztás
Tony Parkerre esik, aki a San Antonio Spurshöz kerül
a Racing Club Paris-ból, Franciaországból.
Mindannyian izgultunk, mert nem tudtuk, kiválasztják-e vagy sem.
Aztán a San Antonio választotta ki. Őrülten boldogok voltunk.
Igen. Soha nem felejtjük el azt a pillanatot.
30-ból 28.-ként draftolták 2001-ben. Tony Parker az ötödik francia,
aki az NBA-be került a draftból.
Gondoltuk: „Remek, hogy ott van. Most jön a neheze!”
Alkalmazkodnia kell a játékukhoz, az Egyesült Államokban,
a világ legjobb ligájában.
Most kértem 12 mázzal bevont fánkot.
A legtöbb csapattársamnak ez lesz.
És hat kókuszosat. A kókuszos Tim Duncané.
Imádja a kókuszt.
Kávé Steve Smithnek. Reggel mindig kávét kér.
Ez a reggeli feladatom újoncként. Fánkot viszek a többieknek.
Valamennyire ismertem. Hallottam róla.
De nem az volt, hogy: „Ő lesz a következő Michael Jordan.”
Nem az volt, hogy: „Ő Kobe Bryant 2.”
Nem tudtuk, hogy egy francia eljuthat az NBA-be,
szóval kíváncsiak voltunk. Akkoriban így láttam.
Kíváncsi voltam, hogy megy majd a San Antonio Spursszel,
ami akkoriban ambiciózus csapat volt.
Nem egy fiatal játékosokat fejlesztő csapat.
Ez a csapat NBA-bajnoki címre pályázott.
Tony nem tűnt harcra késznek. Csak egy vézna srác volt.
Nem hiszem, hogy sokat vártunk tőle, hogy őszinte legyek.
Popovich általában óvatosan bánik az új srácokkal, főleg a fiatalokkal,
és rászánja az időt, hogy betanítsa és elindítsa őket.
Nem hittem, hogy sokáig ott maradhat.
Nem is tudtam, hogy a csapatban lesz-e.
Idekerül, hihetetlenül fiatalon,
nem beszél jól angolul.
Pop, mint mindig, megpróbált meggyőzni, hogy ő egy különleges tehetség,
akiből lehet valaki, és azért van itt a kölyök, hogy segítsen.
Mondom: „Mindegy.” Talán lemondtam róla akkor.
Az első évben nem beszélt velem.
Azt hiszem, próbára tett. Tudni akarta, hogy szellemileg kész vagyok-e,
hogy a Spurs irányítója legyek, és megnyerjük a címet.
Szóval mindig hálás leszek ezért,
mert ez motivált, hogy megmutassam, készen állok.
A 19 éves Tony Parker, Franciaországból,
1,89 m, 80 kg, az első forduló végén kiválasztották.
Elmentünk az első meccsre,
és hat pontot szerzett.
Az jó.
A második meccsen 12-14 pontot szerzett.
Jó.
Mindig megkérdeztem a volt férjem,
hogy ez jó? És ő azt mondta, igen.
Igazán gyors volt!
Mert azt gondoltam az NBA-ről, hogy nagyon nehéz lesz.
Gondoltam: „Hűha!”
Így a Spurs visszaveszi a vezetést eggyel.
Mindig érdekel, ha a csapatod választ valakit,
aki ugyanazt a pozíciót játssza.
Szóval mindig meg akarod tudni, hogy milyen játékos.
De a játékának a nagy része az elején csak a sebesség volt.
Ki tudott robbanni.
Sok edzésen rengetegszer csak a hátát néztem.
Antonio Daniels és Terry Porter ellen versengve
Tony Parker mindössze öt mérkőzés után bekerül a kezdő ötbe.
Épp befejeztük a szezon negyedik meccsét,
ami nem sikerült valami jól.
Pop felhív a repülőn, és azt mondja: „A következő meccsen kezdő leszel.”
Az első reakcióm az volt: „Tim egyetért?”
Ő volt a csapat sztárja. Biztos akartam lenni, hogy egyetért azzal,
hogy onnantól kezdve
egy kis francia irányító adja neki a labdát.
2001. november 6.,
Tony a legfiatalabb kezdő irányító az NBA történetében.
Meglepő. Nem látsz olyan srácokat,
akik nem voltak benne az első tíz draftoltban,
és hamar kezdőjátékossá válnak.
Általában eltart egy ideig. És ő irányító.
Ez az NBA legnehezebb pozíciója.
Tudod, hogy látják a franciákat. Lazák, nem kapkodják el,
nyugodtak. Semmi sem sietős. Így kosarazott.
A kezdetektől figyeltem, hogy ne ússzon meg semmit.
Ott voltam minden egyes hibánál,
vagy minden döntésnél, ami rosszul sülhetett volna el.
Nem akartam olyat a csapatban, aki nem bírja
szellemileg vagy érzelmileg.
Amikor még új volt,
nagyon gyorsan meg akartam tudni, hogy számíthatunk-e rá,
mert elég magasak az elvárások.
Azt mondtam neki: „Hé, ha beszél hozzád, akkor kedvel téged.
Amíg szóba áll veled, minden rendben. Jót akar neked.
Tudom, hogy nem könnyű, ha élő adásban kiabálnak rád,
de fogd fel pozitívan.”
És egyenesen Tony Parker arcába.
Tudom, hogy az első pár évben
Tony néha el volt keseredve a színfalak mögött.
Valószínűleg a csapattársai előtt nyugodt volt,
de otthon biztos sokszor sírta el magát,
vagy a hazafelé úton a kocsiban.
Sokszor egyértelműen átlépte a határt. Túl messzire ment.
Számomra teljesen rendben volt. Tiszteled az edzőt,
és tiszteled a hierarchiát.
A dolgok összességét néztem, hogy tudom, miért csinálja.
Már nagyon fiatalon tudtam, mit akarok,
és hogy ez áldozatokkal jár,
amik szükségesek, hogy profi kosárlabdázóvá váljak,
és valóra váltsam az álmaimat.
Elszánt voltam, céljaim voltak,
nagyra vágyó célok.
Emlékszem egy hihetetlen történetre.
A Spursszel volt.
Épp hogy megérkezett. A kezdő ötben van.
A srác már elemezte
az egyes amerikai irányítók átlag fizetését szintjük szerint.
Pár millió dolláros fizetésemelést kér,
és ők a negyedét ajánlják annak, ami megilleti.
De ő nem adja fel. Nem hátrál meg, és azt mondja:
„Nem, ha a szerződés végén
nincs megegyezés, átigazolok.”
Lehet, hogy a francia sporttörténet legjobban fizetett sportolója leszel.
Fel tudod ezt fogni?
Engem nem ez érdekel.
Lehetnék olyan szinten, mint Zidane, de az emberek kevésbé ismernek,
mivel az USA-ban vagyok. A családommal és a barátaimmal vagyok boldog,
próbálok jól kosarazni, és bajnoki címet nyerni.
A pénz persze jó, de nem minden.
Az elejétől fogva meg kellett mutatnom,
hogy nem félek, hogy tudok az NBA-ben játszani.
Ez motivált.
Meg akartam mutatni nekik, hogy tudunk kosarazni Franciaországban,
és nyerhetsz egy európai irányítóval.
Egyes csapó!
Kobe Bryant vagyok,
és évekig játszottam
Tony ellen.
Sok-sok éven át.
Ő miatta nem nyertem több bajnokságot.
Emlékszem olyan játszmákra, ahol Tony nagyon rövid pórázon volt.
Elkövet egyetlen hibát, és Pop kiveszi a játékból.
Azt mondtam neki: „Csapdába csallak, mert ha hozzáér a lábadhoz,
elveszik a labdát, már ki is álltál,
mert Pop levisz majd a pályáról.”
De szerintem ez a nyomás, ami körülvette,
segített Tonynak fejlődni és az ilyen helyzetekben játszani.
Azt hiszem, a 2003-as sorozat volt.
A 2003-as sorozatban kezdett el igazán fejlődni szerintem.
És nagyon nehezen tudtuk kezelni onnantól.
Szerintem sokoldalúbb lett a játéka.
Azt hiszem, elég jól megértette, hogy mit várt el Pop tőle támadásban.
A San Antonio Spurs és az irányítójuk, Tony Parker,
bejutott az NBA Nyugati főcsoport döntőjébe.
Megverték a háromszoros győztes Los Angeles Lakers-t, 110-82-re.
A 21 éves Parker reméli, hogy ő lesz az első francia,
aki megnyeri a legrangosabb kosárlabda címet a New Jersey ellen.
Néha, amikor régóta vagy a ligában,
tudod, mennyit nyom a latba, amit teszel. Érzed a súlyát.
De ő nem. Csak játszott és jól érezte magát.
A San Antonio egy győzelemre van a címtől,
ha ma este nyernek a New Jersey ellen,
akkor Tony Parker lesz az első francia, aki elnyeri.
Tony végig fegyelmezett volt abban a sorozatban.
Nehéz lehet J-Kidd ellen játszani,
aki inkább lángoló stílusú játékos.
Tony sosem hátrált meg,
erre emlékszem legjobban a fiatal Tonyból.
Azt mondta: „Versenyre fel!”
Sokan alábecsülték őt.
Szerintem az emberek nem tudták, milyen jó.
A San Antonio Spurs világbajnok.
2003-AS DÖNTŐ SAN ANTONIO SPURS - NEW JERSEY NETS 4-2
Ez csak a kezdet. Keményen fogok dolgozni, jobb leszek.
Fiatal a csapatunk, Tim Duncan 26 éves, én pedig 21 vagyok.
Nyerhetünk még háromszor, négyszer.
Szerintem tévesen fogta fel az NBA-t.
Mert ha nyerni tudsz a karriered kezdetén,
akkor ez elvárás lesz.
Elég régóta vagyok a ligában, hogy tudjam, mennyire ritka.
Nehéz bajnokságot nyerni. Ha megadatik neked, az nagyon különleges.
Szóval, nagyon izgatott volt.
Azt hitte, tíz bajnokságot nyer, mielőtt visszavonul.
Világos.
Ez a második évem az NBA-ben. Csak 21 vagyok, és NBA-bajnokok vagyunk.
Ennyi idősen nem érted, milyen nehéz nyerni.
Számomra ez egy álom.
Tudjátok, amikor kilenc éves voltam,
a bajnokság megnyeréséről álmodtam.
Tessék! Beszéljünk…
Csak 21 éves volt. Egy alacsony francia srác,
Tim Duncannel, David Robinsonnal, és mégis ott van velük.
Ez igazán megható volt!
Nagyon büszke voltam rá!
„NYERŐGÉP VAGYOK”
Tudom, milyen őrültek és fanatikusak
a franciák a sporttal kapcsolatban.
Szóval, hogy Tony lett az első francia,
aki NBA-bajnokságot nyert,
az óriási.
Most ott vannak a srácok Franciaországban,
akikhez minden évben visszamegy,
és akik olyanok akarnak lenni, mint Tony.
Mind olyanok akarnak lenni, mint Tony.
Az első NBA-cím után Tony Parker bekerül a francia válogatottba
a 2003-as Európa-bajnokságon Svédországban.
21 évesen először kapitánya a nemzeti válogatottnak.
Ez volt az első címe, aztán rájöttünk,
milyen nagy felhajtás veszi körül Tonyt,
mert nem voltunk felkészülve.
Ilyen még sosem történt,
még a francia kosárlabda legnagyobb sztárjaival sem.
Nagyszerű szezont zárt. NBA-bajnok volt.
Más volt a státusza, az igazat megvallva, mint nekünk, többieknek.
Ugyanakkor ez gondot is okozott.
A pályán volt egy kis irigység,
ami zavarta a csapat működését.
Ellentétben azzal, amit egyesek gondolnak,
hogy sokan irigykedtek Tonyra,
aki már az NBA-ben volt.
Ez hazugság!
Akkoriban senki nem mondta, hogy túl fiatal.
Nem volt ezzel gond.
ELŐDÖNTŐ - EURÓPA BAJNOKSÁG 2003 FRANCIAO. - LITVÁNIA 70-74
Öt ponttal vezettünk az elődöntőben Litvánia ellen.
Elvesztette a labdát félpályánál, amikor nálunk volt a meccs végén.
PARKER, A MAGÁRA HAGYOTT KAPITÁNY
A VÁLOGATOTT NEM DOBOGÓS A 2003-AS BAJNOKSÁGON
Az egyetlen dolog, amit Tony szemére vetettem,
hogy hallottuk, amikor azt mondja,
elég ügyetlenül, hogy nem tud mindent egyedül csinálni.
Annyi az olimpiai álomnak. Milyen kár!
Tony Parker medál nélkül tér vissza az NBA-be,
de mégsem lehet lelkiismeret-furdalása, mert Litvánia ellen,
ő próbálta meg az utolsó dobást, amit senki sem mert elvállalni.
Nehéz lenyelni, mert mi voltunk a jobb csapat.
Az elején nem minden játékosunk állt készen,
és úgy éreztem, nem akarnak játszani.
Ez van. Nem tudok mindent egyedül csinálni.
Nem hiszem, hogy az emberek felfogták, mennyit tettem én,
és milyen keményen dolgoztam, hogy a csapattársaim boldogok legyenek,
és hogy egy csapatként nyerjünk.
Ha ennyire domináns játékos vagy, neked kell alkalmazkodnod.
2005-ben Tony Parker folytatja diadalmenetét a második NBA-címért.
Az első két évben Duncan volt az NBA legértékesebb játékosa,
elég lenyűgöző alak.
Manu volt az újonc a második évemben.
Gyorsan megértettük, hogy ha több címet akarunk nyerni,
All-Star taggá kell válnunk.
És így is lett. Manu 2005-ben lett All-Star, én 2006-ban.
Akkor kezdtek el minket a nagy hármasnak hívni.
Ekkor kezdődött minden.
Ott van Tony. Ott van Manu. Ott van Tim. Ott van Pop.
Az elemek tökéletes egyesülése. Minden megvan a győzelmek sorozatához.
Ebben az esetben az egyik kiegészíti a másikat.
Manu mindig a saját útját járta.
Néha Tony volt a pontszerző.
Néha én voltam. Ő irányította a támadást. Aztán meg én.
Jól összefonódott minden.
De mindig tiszteltük egymást, és bíztunk egymásban,
hogy mindannyian a jó célért csináljuk, és csak nyerni akarunk.
TD ÉS A SPURS
Nem volt fontos, kié a legtöbb pont. Az sem, hogy ki kapta a reklámokat,
mert egyikőjüket sem érdekelte ez igazán.
Nem volt fontos, kié a legtöbb címlap. Csak nyerni akartak.
2005-ben a San Antonio Spurs ismét döntős a Detroit Pistons ellen.
Olyan jól megtanultuk egymással játszani,
már a nézésből értettünk.
És néha éreztük, mikor jött el pillanat, hogy mondjunk neki valamit,
mikor hagyjuk békén,
mikor kell bátorítani, és ugyanez velem.
Ezt a kapcsolatot a pályán automatikussá fejlesztettük.
Vége a mérkőzésnek!
A San Antonio Spurs megnyerte a harmadik NBA-világbajnokságát.
A hetedik mérkőzés volt.
Csodálatos volt, mert egy meccsen múlt a cím elnyerése.
Ha megnyersz egy címet, megfertőz az érzés.
Olyan, mint egy drog.
Állandóan érezni akarod a győzelem mámorát.
Nincs titok, nem szerencse kérdése. Ha haladni akarsz,
akarnod kell, érezned az éhséget.
A San Antonióval mindig a címekre hajtottunk.
- Most jó? - Igen.
Én is azt akarom, apu!
Jól vagyok.
Felkészültem az új karrieremre.
Nagyon boldog vagyok. Nem mondható unalmasnak az életem.
Több időt tölthetek a családommal, a gyerekeimmel, a feleségemmel.
Szóval tényleg minden rendben van.
- Apa! - Csak apuval!
- Kész vagy? - Igen.
Mindig kell majd Franciaországba utaznia az ottani érdekeltségei miatt.
De sokat fog a gyerekekkel foglalkozni,
és úgy érzem, mivel fiúk, ez hiányzott nekik idén.
Az államokban San Antonio lesz mindig az otthonom.
Amint megérkeztem, azonnal megkedveltem a várost.
Amint leszállsz, a levegő. Nem tudom. Ez az otthon.
Ez az otthon, és oly sok mindent átéltem itt,
mindent egybevéve. A gondolkodásmód, a légkör.
Mindent imádok a városban.
- Hali Ben! - Szia, Tony, hogy vagy, haver?
Jól vagyok.
Jól van. Úton vagy?
Nem, itthon vagyok San Antonióban.
San Antonio olyan város,
ami nem New York. Nem Los Angeles.
Nem San Francisco környéke. Ez nem Miami. Nem túl gyors.
San Antonio lassú üteme valószínűleg bejött neki.
Igazi családias környezet, nagyon jól szervezett.
Nincs sok szórakozási lehetőség, csak a kosárlabda.
Szóval, hogy oda került, az valószínűleg áldás volt számára,
mert az agyad kizárólag a kosárlabdán jár, és szinte semmi máson.
100%-osan San Antonió-i és texasi lett,
és ezt a hitelességet a szurkolók is megérzik.
Ez nyilvánvaló abból, amilyen hatást gyakorolt,
és az utca embere is ezt mondja.
Aggódtam, hogy indul polgármesternek, mert könnyen megnyerhette volna
a népszerűsége miatt.
- Tony! - Tony!
Ha sosem éltél San Antonióban, nehéz elmagyarázni
a Spurs jelentőségét. Ez egy identitás.
Hajrá, Spurs!
Nincs konkurencia, nincs baseball, hoki vagy amerikai foci.
Szóval San Antonióban a Spurs jelent mindent.
Annyira szeretik a klubjukat, hihetetlen.
Ráadásul latin-amerikai mentalitásúak. Forróvérűek.
Imádják a csapatot.
Tony! Szeretem Tonyt.
Az egész világon, amikor azt mondod, San Antonio,
az emberek a Spursre gondolnak. Micsoda örökség!
Tony Parker sosem szenvedett súlyos sérülést karrierje folyamán,
2017. május 3-ig.
Tony Parker a festékbe tör.
- Anderson leszedi a lepattanót. - Tony Parker a földön.
Amikor földre került, az első gondolatom az volt,
hogy nincs baja.
Akkor nehezen tudtam felfogni, hogy egy komoly sérülés volt.
Próbáltam mozgatni a lábam, és rájöttem, hogy nem tudom.
Fel se tudom emelni, semmi.
Tony, Tony…
Elvisznek a fizioterápiás asztalig,
és az orvos azt mondja:
„Tedd oda az ujjad!”
Szóval odatettem, és rájöttem, hogy van egy lyuk.
Azt mondta: „Azt hiszem, elszakadt a combfeszítő szalag.”
Én meg: „Az mi?”
Ez egy ritka sérülés. Megkérdezem, hogy három vagy négy hétre estem-e ki.
Azt válaszolja: „Nem, nyolc-tíz hónapra.”
Tényleg könnyes lett a szemem.
„Nyolc-tíz hónap?” Nehéz volt elfogadni.
Ekkor jöttem rá először,
hogy ez a sérülés megakadályozhatja, hogy valaha visszatérjek.
Hogy talán soha többé nem tudok kosárlabdázni,
vagy teljesen behajlítani a lábam.
Egyik napról a másikra elveszted, ami a legfontosabb a világon.
És akkor tényleg másképp látod a dolgokat.
Azt hiszed: „Legalább megvan a családom. A feleségem, a gyerekeim.
Ha holnaptól nincs többé kosárlabda, ezek a legfontosabbak.”
Lehetetlen csak úgy leállni.
Sérülés miatt leállni a legrosszabb dolog egy sportoló számára.
Aztán megjelentek a barátaim. Thierry Henry azonnal eljött.
Igen, haver, csak tudni akartam, mi a helyzet.
Szóval épp hogy megműtöttek.
Segített vinni a lábam meg minden.
Amikor vécére mentem,
és beszéltünk az életünkről,
a karrierünkről, a csúcs- és a mélypontokról,
és a fontos dolgokról.
Jó.
Ez bátor volt!
A barátság nem…
nem csak arról szól, hogy megnézd az All-Start,
és megfogod a trófeákat, meg amikor jól elvagy.
Nekem ezek a pillanatok sokkal fontosabbak.
Széles mellkas.
Azt mondtam neki: „Vissza fogsz térni.
Harcolni fogsz. Nem adhatod fel! Vissza fogsz térni. Nem lesz gond!”
Tökéletes. Ez a kettő remek.
Az első nagy feladat a lábam behajlítása volt.
Megszállott voltam,
mert az orvosok azt mondták, hogy nem fogom tudni.
Minden nap megpróbáltam behajlítani a lábam.
Minden centi egy kisebbfajta győzelem volt.
Szerintem sok minden a fejben dől el.
Ez a sérülés mások karrierjének véget vetett.
De ő ezt nem fogadta el,
keményen dolgozott, rehabilitációra járt,
minden tőle telhetőt megtett, sőt,
hogy visszatérhessen a pályára,
mert tudta, hogy nem így akarja lezárni.
Végig pozitívan állt hozzá.
Nem siránkozott, hogy miért vele történt ez meg.
Megdolgozott érte,
mert vissza akart térni, amint lehetett.
És jó volt nézni, ahogy dolgozott.
Rendben.
Megcsináltam a teszteket, minden lehetséges edzést,
és eldöntöttük, hogy itt az ideje a visszatérésnek.
2017. november 27.
Tony Parker kevesebb mint hét hónappal a sérülése után visszatér.
- Találkozunk este vacsoránál? - Igen.
- Láttad a képet az újságban? - Igen.
Annyi éven át a korai lefekvések,
vigyáztam a testemre, figyeltem az ételre,
szerintem mindez hozzásegített,
hogy viszonylag gyorsan visszatérhettem
egy nagyon súlyos sérülésből.
- Most megyek kezelésre. - Oké.
Sok munkát fektetett bele.
Esetleg kicsit erősebbnek vagy gyorsabbnak érzi magát?
Határozottan erősebbnek.
Az egész pályafutásom alatt sosem emeltem ennyi súlyt. Az biztos.
Tony Parker mindig hagyott lehetőséget magának a döntésre.
Ez a nehéz sérülésből való visszatérés
azt jelentette: „Én döntök a karrierem végéről.”
HIÁNYOZTÁL, TONY!
TAPS!
Tony Parker!
Nagyon büszke vagyok Tonyra. Nagyon büszke.
Büszke vagyok, hogy ilyen keményen dolgozott.
Ha családtaggá válsz, akkor a család tagja vagy.
Gondoskodunk azokról,
akik szívüket-lelküket a csapatnak adják,
és ő mindenképpen ilyen.
Ha a Tony előtti Spurst nézed, olyanok voltak, mint a robotok.
Szerintem sok amerikai és NBA-szurkoló unalmasnak találta a Spurst.
SPORTS ILLUSTRATED - JÚNIUS 7. A CSENDES DINASZTIA
David Robinson, imádom!
- Ez nem minden… remek! - Remek!
Unalmas. Tim Duncan, imádom! Unalmas.
Szia, Tony vagyok!
Aztán jön Tony: „Hali!”
Tudod, a személyiségével.
Tony ráirányította a figyelmet a Spursre a kosárlabdán túl is.
Szia, Tony, hogy vagy? Készülsz a szezonra?
Nagyon menő volt. Menő volt a játéka.
Hollywoodi szupersztár volt a felesége.
2004-ben Tony Parker megismerkedik Eva Longoria színésznővel.
2007 és 2011 között házasok.
A People magazin már elismerte őt.
És Eva ekkor elkísérte a döntőre.
A Spurs neki köszönheti hogy reflektorfénybe került,
amit senki nem ért el addig.
Rengeteg ember ellen versenyeztem, akiket próbáltam gyűlölni vagy utálni.
Sosem tudnám ezt megtenni Tonyval.
Tony tényleg kedves srác volt,
aki persze azon volt, hogy megverjen, csak udvariasan csinálta.
Játszottam Ronny Turiaffal.
Ő és Ronny együtt jártak iskolába, szóval megkérdeztem Ronnyt:
„Szia Ronny, taníts valamit franciául!
Taníts valamit, hogy megzavarjam Tonyt!”
Ha mondanék valamit franciául, megzavarhatnám, talán…
„Ezt hol tanultad?”
- Most is elmondanád? - Nem!
Ki van zárva! El tudod képzelni!
Ránéztem, és nem reagáltam,
de magamban viccesnek találtam,
hogy időt szánt a nyelvünkre,
hogy megpróbáljon kizökkenteni a játékból. Nem semmi!
Tudta, hogy ha ellenünk játszik,
mondhat, amit akar, nem reagálunk.
És a Lakers nagy riválisunk volt,
amikor az NBA-ben kezdtem játszani.
Komoly csatáink voltak.
Tudtuk, hogy meg kell vernünk őket,
hogy megnyerjük a bajnokságot.
És nem volt személyes ellenszenv,
de azért volt ellenszenv.
Fisherhez kerül. Bedobja!
Derek Fisher bedobja.
Még mindig szorongást okoz a tudat,
hogy Tony ellen kell játszani,
mert annyira jó a kosárlabdával. Olyan gyors. Gyorsabb, mint én.
Szerintem volt, amikor ő volt az NBA leggyorsabb játékosa,
a labdával mindenképpen.
Akkoriban ez háború volt.
Egymás ellen játszottunk. Mindketten meg akartuk nyerni a címet.
Szóval nem úgy volt,
mint most, hogy a srácok jól kijönnek.
Együtt lógnak. Akkor nem volt semmi ilyesmi.
Sok szurkolónak az jutott eszébe a Spursről,
hogy „Unalmasak.” Aztán megvertük a csapatukat.
Szóval tényleg unalmas csapat?
A San Antonio Spurs büszkélkedhet az NBA történetének
legjobb győzelmi arányával.
Tony Parker sosem hiányzott a rájátszásból a Spursszel töltött 17 szezonban.
A nyugati part kicsit magasabb szintű, mint a keleti part, ezért nehezebb,
és főleg annyi ideig csinálni, mint Tony,
annyi szezonon át, azon a szinten,
és minden évben azokkal az elvárásokkal, lenyűgöző. Teljesen lenyűgöző.
Tony sosem félt.
Ő nekimegy a magas srácoknak, lemegy az alapvonalra,
elsuhan mellettük, átdobja őket egy floaterrel,
szóval mindig nagyon kreatív volt.
Néha, amikor tudod, hogy dobni fog,
akkor sem tehetsz semmit, mert az időzítése és finomsága
rendkívüli.
A kedvencem Tonytól a kis floater.
Tony behatolt a festékbe, a magas játékosok közé.
Ez olyasmi volt,
ami akkoriban nem volt olyan gyakori.
Én voltam az első, aki két lábról dobott.
Két láb, egy kéz.
Sokan egy lábon csinálták.
Én mindkét lábon csináltam,
egy kis ziccerdobással,
és én voltam az első, aki így dobott, erről váltam ismertté.
Gyerekként fejlesztettem ki, hogy tudjak dobni
a nagyobb, 2,15 m, 2,20 m vagy 2,30 m magas játékosok fölött.
Sikerült kikerülnie a nagyokat, és gyorsan eldobnia,
úgy, hogy az jut eszembe:
„Hogyhogy nem blokkolták?”
És egy meccsen négyszer-ötször is megcsinálta.
Figyelemre méltó volt.
Minden irányítónak szüksége van erre a dobásra.
Rendkívül nehéz következetesen csinálni.
Igen, merem állítani, hogy talán ő találta fel azt a dobást.
SAN ANTONIO TONY PARKER MAGÁNTORNACSARNOKA
Ha az egyik legjobb akarsz lenni,
önkritikát kell gyakorolnod,
hogy tovább tudj fejlődni.
Nem elég gyorsnak lenni. Eljött az idő, hogy minden tekintetben
nagyszerű játékos legyek. Javítottam a dobásomon.
Mert az egyik legjobb akartam lenni. All-Star akartam lenni.
2005 nyarán változtatott a dobásstílusán a jövőre készülve.
Tudta, hogy még sok éven át játszhat,
és ha a csúcson akar maradni, fejlődnie kell.
Az egyik legnehezebb dolog az önfejlesztés.
Magába nézett, és azt mondta: „Fejlődni fogok.”
Mindent megtett, és ez lenyűgözött.
Mások ezt titokban tartanák, mert ha nem sikerül, senki sem tudja meg.
Még kettő.
2005 SPURS EDZŐKÖZPONT
Most csak a labdavezetést.
Labdavezetés jobbra, majd balra, a kör felső részén.
Ha oda mész vele, ahol ugrasz.
Nem kell sokat csinálnod belőlük. Csinálj hatot, de akkor csináljuk!
Nem kell teljes sebességgel, de közelebb, mert már jobban megy.
Egy labdavezetés jobbra.
Tiger Woodsról mesélt, aki változtatott a lendítésén,
miután megnyerte a Tiger Slam-et. Nyert négy Grand Slam-et, és azt mondta:
„Következetesebben kell lendítenem.” Szóval ez győzött meg.
Kétszeres NBA-bajnok voltam, és azután változtatni a dobásomon,
az ijesztő.
Nagyon nehéz megváltoztatni a dobásod. A technikád.
Tizenöt éve ugyanúgy kezeled a labdát.
Aztán mindent meg kell változtatni. A nulláról kezded, mint egy kölyök.
Egy kézzel kezdtük. Egy kezes dobásokat csináltunk.
A ziccerdobásához alakítottuk, így csináltuk.
A ziccerhez hasonló fogás volt.
Mindketten láttuk, változtattunk a fogásán,
és így könnyebben igazodott.
Sok edzés után
sokkal következetesebb lettem,
ezért választottak be az első All-Star meccsre 2006-ban.
Miután változtatott a dobásstílusán 2005 nyarán,
Tony Parkernek 55% lett a mezőny dobószázaléka a következő szezonban.
A legjobb eredménye.
Ő a francia kosárlabda büszkesége.
Tony Parker háromszoros NBA-bajnok,
és a döntő legértékesebb játékosa is.
Egy európai játékos sem ért még el ilyen magas szintű sikert.
24,5 PONT/MECCS 57% MEZŐNY DOBÓSZÁZALÉK
Megverték a Cavalierst, LeBron Jamest.
De még a Spurs olyan nagyszerű játékosai közül is,
mint Tim Duncan, Manu Ginobili, ő volt a legkiemelkedőbb.
Megsemmisítette a Cavalierst.
Megnézték, hogy kivel játszanak a döntőben,
azt mondták: „Oké, így kell támadnunk ellenük.”
Az Tony sorozata volt, teljesen dominálta.
Egész nap, minden nap TP. Tonyra nem volt orvosság.
Azt hiszem, mindenki megértette.
Úgy voltunk, hogy TP-nek benne kell lennie.
Szóval ezt tettük.
Talán a legjobb időszaka volt, amit valaha láttam tőle.
A Cleveland mindent megpróbált,
hogy megállítsa, lelassítsa az elzárás-leválást,
duplázták, magas védőt állítottak rá, de semmi sem működött.
Hadd cipeljem ezt a fiút!
Ez kedves.
A 2007-es NBA döntő
legértékesebb játékosa
Tony Parker! Gratulálunk és bonne chance!
Ott voltam.
Azt hittem, Duncannek fogják adni.
Mert ő Tim Duncan. Aztán Tonynak adták.
Nagyon megérdemelte. Hihetetlenül játszott.
Alkoholszagod van.
A pezsgő, öreg barátom.
Ezt sosem tudják elvenni tőlem.
A nevem örökre a legértékesebb játékos listáján lesz.
Nem volt szüksége az MVP díjra,
hogy megszilárdítsa a hírnevét mint a liga egyik legjobb irányítója.
Már az volt.
Számomra a világ legjobb játékosa vagy,
mert a bajnokságig vitted a csapatod.
Amikor 19 évesen elkezdtem a karrierem, és elhagytam Franciaországot
az államokért, minden nyáron visszajöttem.
Ez nagyon fontos nekem.
Mindig azt mondom, két otthonom van.
Az Egyesült Államokban San Antonio mindig az otthonom lesz,
Franciaországban pedig Lyon.
Kérsz sonkát? Igen?
Mit kérnél, ha választhatnál?
Pizzát vagy egy croque monsieur-t?
Croque monsieur-t és pizzát.
Finom, ugye, Liam?
Gyakran a bulvárlapokban volt,
és gondoltam jobb lenne, ha a sportteljesítményére koncentrálna.
Egy hollywoodi sztárral volt korábban, és nem könnyű annak, aki követi.
Bár én sosem hasonlítottam magam hozzá,
a nyilvánosság ez tette, tetszik vagy sem.
Főleg fiatalon, felmerül a legitimitás kérdése.
Egy hírességgel vagy, aki egy kosárlabda-legenda.
Mindig azon tűnődsz, elég jó vagy-e.
Tony 2014. aug. 2-án veszi feleségül Axelle-t.
Két gyerekük van, Josh és Liam.
Nagyon büszke vagyok rá. Csodálatos anya. A gyermekeim anyja,
és mindig támogatott, jó és rossz pillanatokban egyaránt.
Együtt döntünk mindenről, bármiről legyen is szó,
legyen az az új vállalkozása, az időbeosztása,
hogy legyen a karrierjét követő új élete.
2019-ben Tony Parker akadémiát alapít Lyonban.
Srácok!
Az akadémián van egy kosárlabda-edzőközpont,
de van zenei és tenisztagozat is.
Lehetőséget akar adni a fiataloknak.
Nem csak az hajtja, hogy ragyogjon, címeket nyerjen,
és felírja az elért sikerei listájára.
Szeretne részt venni az oktatásban,
és ekkor látni meg benne az apát.
Támogatom az emberek együttműködését,
mert ahhoz, hogy egy ilyen nagy projektet hozzunk létre, mint az akadémia,
a férfi és a női klubokkal, mindenkinek össze kell fognia.
Nagyon fontosak az értékek, amiket átad,
mert reményt ad a fiataloknak, főleg az akadémián, a klubon keresztül.
Ezek nagyon fontosak az országnak, ahol születtél és felnőttél.
Így gondolkodik egy bajnok.
Sok sportoló gondolja a sportágáról:
„Oké, ezt a sportot űztem. Nagyon nehéz leállni vele.
Nem tudom, mit fogok csinálni utána.”
Míg Tony képes volt csak így átállni.
Ilyen egy bajnok. Átgondolod, hogy: „Jól ment, élveztem.
A karrier szuper volt, de most a következő dologra kell koncentrálnom,
ugyanúgy, ahogy a játékban tettem.”
Ő képes volt erre,
ez a legnagyobb bizonyítéka a bajnok karakterének.
Érdekes egyéniség, amikor információ-
és tudásbefogadásról van szó.
Folyton gondolkodik,
nem csak a jelenről.
Mi lesz a jövő?
Mi lesz három év múlva? Mi lesz öt év múlva?
Milyen lesz akkor?
Tony Parker 2014 óta tulajdonosa az ASVEL francia kosárlabdaklubnak.
2017-ben megvette a női csapatot is.
Az ASVEL legendás francia csapat.
De szükség volt valamire, új lendületre.
Az ASVEL nehezen érte el a régi dicsőségét,
és Tony Parker mindent megváltoztatott.
Ma az ASVEL a francia kosárlabda hajtóereje.
FRANCIA KUPAGYŐZTES 2019
Szia, edző! Szép munka!
Főnök!
Számomra mindig dögösek lesztek. Szép volt, fiúk!
Ez részben a sors.
Mintha az egész nem is az ő műve lenne,
hanem ezzel született volna,
ezzel az adottsággal, hogy nyerjen,
és a kosárlabdát magasabb szintre emelje,
legalábbis a franciát.
2019-ben az ASVEL női csapata francia kupagyőzelmet szerez.
A férfi csapaté a francia liga- és kupagyőzelem is.
A második karrierje már az első alatt elkezdődött.
Igazgató. Elnök.
Emlékszem, beszélgettünk, milyen nehéz kirúgni egy edzőt.
Reggel hatkor kel, meccseket néz.
Tudom, hogy nagyon sok kérdést tett fel a Spursnél,
hogy milyen az ügyfélkapcsolati munka. Nem lepődnék meg,
ha a Spursnek dolgozna majd.
Talán egy nap R.C. Buford helyébe lép,
amikor ő úgy dönt, hogy feláll a csapat elnöki és igazgatói székéből.
Most senki sincs az NBA-ben,
aki jobban fel lenne készülve, játékosként, mint ő.
Szerintem Tony Parker nem fogja vissza magát.
Nincsenek határok az üzletben. A kosárlabdában sem voltak neki.
Tudja, hogy a francia kosárlabda adta neki az alapot ahhoz,
hogy valakivé váljon, és mindig meg akarta hálálni ezt az országnak.
Mindig komolyan vettem a francia kosárlabda nagyköveti szerepét.
Az volt a küldetésem,
hogy a lehető legmagasabbra próbáljam emelni a francia kosárlabdát.
Hány játékost ismerünk, aki NBA-bajnokságot játszik,
megnyeri a címet, és az országának is játszik?
Senkit. Egyet sem.
Tony nem hagyta volna ott a francia csapatot,
amíg nem nyernek egy címet. Ez biztos. Meg volt írva.
Kőbe vésve. Teljesen biztos volt.
Hosszú utat tett meg a karrierje kezdete óta,
amikor eléggé magára koncentrált.
Végül tényleg megértette,
hogy még ha jó játékos is, szüksége van másokra.
2009-ben volt egy komoly beszélgetésünk Vincent Collet-val erről,
mert hat-hét éve voltam a francia csapatban,
és még mindig nem nyertünk semmit. Csak bronzot.
John Wayne példáját hoztam fel neki a filmekből,
hogy az elején nem igazán látod őt.
Az elején a mellékszereplőket látod,
és amikor a dolgok izgalmassá válnak, akkor jelenik meg a sztár.
Mondtam, hogy ha egyedül viszi a játékot, az elejétől kezdve,
még ha sikerrel is jár,
akkor sem az volt a megfelelő módszer,
hogy az egész csapat ritmusát megadja.
A probléma az volt, hogy jobban kellett érzékelnie
azokat a pillanatokat,
amikor a csapat elboldogult nélküle,
és azokat a pillanatokat is, amikor szükségük volt rá.
Szerintem az a beszélgetés nagyon fontos volt,
és a válaszom természetesen nagyon egyszerű volt:
„Érmeket akarok nyerni.” És kész voltam bármire ezért.
Mindennapos munka volt,
de nekem annyira fontos volt,
mert sikerülnie kellett a francia válogatottal is.
2007-ben azt mondta:
„Elcserélném az egyik NBA-címemet,
hogy érmeket nyerjek, és aranyérmet a francia nemzeti válogatottal.”
Miatta kellett olyan sokáig várnom a győzelemre a francia csapattal.
Belefutottunk a spanyolok egy hihetetlen generációjába,
talán az európai kosárlabda történetének legjobbjaiba.
Ha nem lett volna a spanyol csapat, szerintem tíz-tizenegy érmet nyerünk.
Minden meccs számított a spanyolok ellen. Még ha barátságos is volt,
nekünk úgy tűnt, mintha Európa-bajnokság vagy olimpia lett volna.
Kemény volt.
Mindig volt rivalizálás franciák és spanyolok között,
JUAN-CARLOS NAVARRO SPANYOLORSZÁG - 2000-2017
nemcsak a kosárlabdában, sok más sportban is,
és mindig nagy a feszültség.
A meccs előtt, mindenben, ami körülveszi, a sajtóban.
Nagy volt a feszültség a játékosok között. Két nyerni akaró csapat volt.
Ez egy barátságos mérkőzés.
Ha nyerni próbálsz,
az áldozatokkal jár. A kosárlabdában eltalálhatnak.
Remek labdaszerzés! Rossz játék Rudytól.
A nyakába kapaszkodott.
Fernándezt megbüntetik sportszerűtlen szabálytalanságért.
Jogosan.
Megértem, hogy volt némi frusztráció,
részükről, mert nekünk sikerült.
Általában a jobb csapat nyer,
és szerintem, hogy többször nyertünk,
jobb csapattá tett minket.
Több érmük van, mint nekünk, több aranyérem.
Arra motiváltak, hogy jobb játékos legyek,
hogy minden nyáron eddzek a francia csapattal, hogy megverjük őket.
2013. SZEPTEMBER 20. FRANCIAO.-SPANYOLO. EURÓPA BAJN. ELŐDÖNTŐ
Ígéretet tettünk a játék előtt,
hogy bármi történjék, nem félünk.
Az első félidőben nyilvánvaló volt,
hogy a démonaink visszatértek kísérteni. Visszafogtuk magunkat.
Ha Tony nem teljesített volna kiemelkedően az első félidőben,
nagyon kikaptunk volna.
Akkor ő volt az egyetlen,
aki az öltözőben megszólalhatott, és ő ezt meg is tette.
„Ébredjetek, srácok!
Komolyan úgy játszunk mintha félnénk valamitől.”
Én a folyosón voltam, kicsit messzebb.
Nem értem még oda az öltözőhöz. Én is ezt akartam mondani a játékosoknak.
Amikor odaértem, ő már elmondta, a saját szavaival.
„Azért uralják a játékot, mert azt hiszik, hogy szarok vagyunk.
Látszik az arcukon. És úgy is bánnak velünk.
Nem érdekel, mi történik a második félidőben. Ha veszítünk is,
de játszunk büszkén! És játszunk keményen!”
Elég nyersen beszélt hozzájuk,
és ez tényleg beindította a csapatot.
Egy idő után elegünk lett,
hogy a spanyolok ellen játszottunk mindig.
A dolgok megoldódtak maguktól.
Szerintem az a beszéd összefoglalja a francia csapatban eltöltött karrierem.
A szívemből beszéltem, és olyan nagyon nyerni akartam.
Amikor visszamentek a pályára, teljesen kicserélődtek.
Nagyon nagy pillanat volt, igen.
Sokkal jobban játszottunk.
Lehetővé tette, hogy a döntőben játszhassunk, és megnyerjük a címet.
DÖNTŐ - EURÓPA-BAJNOKSÁG 2013 FRANCIAO. - LITVÁNIA 80-66
Az egyik álmom volt. Ez a cím hiányzott.
Bezárult a kör.
Mekkora öröm volt!
Azt hiszem, szétszedtem a kanapémat, mert a feszültség elviselhetetlen volt.
Az egész család ott volt, és csak hüledeztünk.
Most énekeljük, hogy: „Ha nem ugrálsz, nem vagy francia!”
Szerintem ez nagyon fontos volt Tonynak.
Fontos volt neki, hogy a francia kosárlabda történetét
is alakítsa.
Annyira akarta, hogy sikerüljön Franciaországnak, nagy pillanat volt.
2003-ban kezdte Svédországban.
Minden évben küzdött,
a győzelemért,
a francia győzelemért.
Csodálatos!
Franciaország megnyeri első aranyát a nemzetközi kosárlabdában.
2019. okt. 3-án Tony Parker egész karrierje elismeréseként
megkapja a Francia Nemzeti Érdemrendet.
Muhammad Ali azt mondta:
„A bajnokok”, és sok van most itt,
„nem a tornateremben teremnek.
A bajnokok abból táplálkoznak, ami mélyen bennük van.
Egy vágy, álom, egy jövőkép.
Szükségük van tehetségre”, ami neked megvolt,
„de főleg akaratra.
És az akarat fontosabb, mint a tehetség.”
Tony Parker, a Francia Köztársaság elnökének nevében,
és a rám ruházott hatalmamnál fogva
kitüntetlek a Francia Köztársaság Nemzeti Érdemrendjével.
Amikor kicsi voltam, sosem gondoltam, hogy egyszer majd ilyet kapok.
Azt se tudtam, hogy van ilyen, hogy őszinte legyek.
Csak kosárlabdázni akartam.
Michael Jordan volt a példaképem,
azt akartam csinálni, amit ő,
és feljutni a csúcsra.
Ez motivált,
mert feltétel nélküli támogatást kaptam édesapámtól,
és tőle örököltem a gondolkodásmódot, hogy sikeres sportoló legyek.
Édesanyámnak és a testvéreimnek köszönöm a támogatást.
Próbálok nem rájuk nézni, különben…
Itt vannak a szeretteim, nem könnyű.
Csak egy pillanat.
SANGHAJ
2019. SZEPTEMBER 21. BARÁTSÁGOS MÉRKŐZÉS MANU GINOBILIVEL
Tony Parker!
Az emberek itt imádják a kosárlabdát. Olyan szenvedélyesek,
olyan, mintha rocksztár lennék. Teljesen odavannak érte.
Visszapasszolja a labdát Tony Parkernek!
Több mint tíz éve járok Kínába.
Sok üzleti érdekeltségem van itt. Kína, ez egy szerelemi történet.
Parker III. Kapcsolj csúcssebességre! Feima FIBA globális partner,
PEAK! Játszhatok.
- Köszönöm, Tony. - Köszönöm.
Köszönöm szépen.
A PEAK-nek köszönhető, hogy híres lettem Kínában.
Hatezer üzletük van,
és az első számú sportolójukként én kerülök a reflektorfénybe.
17 évesen leszerződtem a Nike-val,
és 13 évig maradtam velük.
Amikor 30 voltam, a PEAK óriási ajánlatot tett.
Elfogadtam és beindult ez a nagy kaland.
Még mindig neveznek el cipőket róla,
pedig már visszavonult. Az egyetlen ember,
akiről neveznek el cipőt a visszavonulása után,
az Michael Jordan.
SANGHAJI FRANCIA GIMNÁZIUM
Kínában sztárnak lenni főnyeremény a jövőbeli üzlet szempontjából.
Amikor fiatal voltam, 17 évesen
választanom kellett a kosárlabda és az iskola között.
Nekem bejött, mert sikeres sportolóvá váltam,
de tudom, hogy a fiatalok 95%-a nem lesz ilyen sikeres.
Ezért döntöttem egy iskola létrehozása mellett,
amely alternatív megoldást kínál
azoknak a fiataloknak, akiknek nem fog sikerülni.
Elképesztő a sport ereje, hogy milyen befolyásod lehet a fiatalokra.
Számomra az egyik legjobb dicséret,
hogy mennyit tettem a francia kosárlabdáért,
és inspiráltam az új generációt.
Amikor San Antonióba érkeztem, ott volt Gregg Popovich,
David Robinson, Tim Duncan, Manu Ginobili.
Mind idősebbek nálam,
úgyhogy tiszteletből, természetesen kivárod a sorod.
2011- ben emlékszem, Pop behívott az irodájába és azt mondta:
„Figyeltelek a francia csapatban nyáron,
és láttam, hogyan beszéltél a csapattárasaiddal.
Elolvastam az interjúkat, hogy bementél a szobájukba
motiválni őket, beszélgetni.
Szerintem itt az ideje, hogy Tim Duncan átadja a stafétabotot,
mostantól ez a te csapatod,
és amit a francia csapattal csináltál, azt kell a Spursszel is tenned.”
És ez is történt.
Tim Duncan nincs bent, de Parker pontot szerez! Ó, anyám!
Régen felesleges voltam.
Onnantól pedig az én csapatom lett. A franchise-játékosuk voltam,
ahogy mondják az államokban.
Ekkor kezdték azt mondani,
hogy a Hall of Fame-tag leszek.
Az NBA öt legjobb játékosa közé szavaztak.
Számomra ezek voltak a legjobb szezonok az NBA-ben.
TONY PARKER AZ ÉRINTHETETLEN
TONY PARKER VÉGIGSÖPÖRT A SZEZONON,
REMÉNYT ADVA A SPURS ÚJABB CÍMÉNEK.
Azt hiszem, Pop kevésbé szólt bele
Tony dolgaiba, szabad kezet
és több hatalmat adott neki a pályán,
mint amikor 19 éves volt, és nagyon rövid pórázon tartotta.
Az, hogy együtt maradtak, összekötötte őket,
ami nagyon ritka.
Tudod, változott ez. Kezdetben
tisztelték a tehetsége miatt.
Meg tudott csinálni dolgokat. Ez szinte magától értetődő.
De ahogy beletanult a döntéshozásba,
hogy hogyan kell megközelíteni ezt a játékost, mi kell a másiknak,
ebben fejlődött idővel,
egészen addig, amíg az új kölykök mentorává vált.
Ez volt az egyik legértékesebb dolog, amit a sportban elértem,
mert amikor ilyen sokáig vagy valakivel, és Manuval és Timmel ugyanez volt,
látod, ahogy éretté válnak,
veled együtt viselik a jót és a rosszat,
az sokat jelent idővel.
Az új vezetőjük ösztönzésével
a Spurs döntős 2013-ban és 2014-ben.
Ellenfelük a Lebron James által vezetett Miami Heat.
…elkapja, és ott a három pont.
Nem megy be! Visszapattan. Vissza Allenhez.
És a hárompontos, bumm!
Egyenlő az állás öt másodperccel a vége előtt.
2013-ban a döntőben majdnem bajnokok lettünk.
Elkezdték elővenni a szalagokat, a kupát.
A ceremóniát készítették elő.
Pár másodperccel a vége előtt
Ray Allen hárompontosat dobott a sarokból.
A három pont miatt nem lettünk bajnokok abban az évben.
2013-AS DÖNTŐ SAN ANTONIO SPURS - MIAMI HEAT 3-4
Ez hajtott minket, hogy a következő szezon szinte tökéletes legyen.
Amikor ilyen közel vagy a címhez, és aztán ugyanazzal a csapattal játszol,
így 2014-ben valószínűleg a legjobb formában
voltunk a Spursszel.
Megmutattuk, hogy mire vagyunk képesek. Csodálatos volt.
Üdvözöljük San Antonióban, Texasban,
a 2014-es NBA döntő folytatódik,
és valószínűleg le is zárul.
A védelmünkről voltunk híresek.
Egy félpályán játszottunk Tim Duncannel, szóval talán
kevésbé izgalmas, ha úgy tetszik.
De működött, és nyertünk.
De 2014-ben, amikor Pop átengedte a csapat vezetését,
minden rám épült. Minden megmozdulásunk velem kezdődött.
Próbáltuk a tehetségemet használni.
Szóval 2014-ben a csúcson voltunk.
Igaz, hogy abban a döntőben és a rájátszásban,
a legjobb formánkat hoztuk.
Bevarrja bal kézzel.
Nagyon élveztem a pillanatot, mert hét évbe telt,
hogy újabb címet nyerjünk.
Egy örökkévalóságnak tűnt. Minden pillanatra emlékszem.
Az összes barátom eljött megnézni, meg az egész családom.
Talán utoljára lehetünk NBA-bajnokok.
Mindenkinek ott a helye!
Bajnokok vagyunk!
Mi vagyunk, mi vagyunk Mi vagyunk a bajnokok!
Ha a történelem négy címmel büszkélkedő játékosait nézzük,
a lista nagyon rövid.
Néha nehéz elhinni,
amikor látom a nevem mindebben, és azt hiszem,
hogy valami hihetetlen dolgot élek át,
és élvezem minden pillanatát.
És Borisszal nyertem.
Ettől még szebb a történet,
mert vele lettem junior Európa-bajnok.
Felnőtt Európa-bajnokok is együtt lettünk.
Aztán meg NBA-bajnokok.
Mint egy gyerekkori álom,
és az INSEP-ben egy osztályba jártunk.
Ha azt mondtad volna, hogy mindezt elérjük, azt mondtam volna,
hogy: „Nem hiszem!”
2019. JÚNIUS 10.
Tony Parker, leendő Hall of Fame-tag bejelentette,
hogy 18 szezon és négy NBA-bajnokság után visszavonul.
A 18 szezonból 17-et a San Antonióban töltött,
míg a legutolsó szezonját a Charlotte Hornets-ben játszotta.
Őszintén szólva nagyon meglepett,
mert az utolsó meccse a Charlotte-tal az Orlando ellen volt.
Nem játszott,
szóval eléggé meglepődtem.
Szerettem volna látni, ahogy a Spursből vonul vissza,
és ahogy ezt megünnepli.
Azt hittem, leszerződik még egy szezonra a Spursnél,
és ott zárja le a karrierjét.
Sok mindenkit megleptem a döntésemmel.
Természetesen a sportolók nagy része
azt mondja, addig kell játszani,
amíg majd járni sem tudsz, amíg a tested nem bírja tovább.
Tekintettel a szezonra,
ami statisztikailag jobb volt, mint az előző,
azt hitték, továbbra is játszhatok.
Sok csapat megkereste az ügynökömet.
Visszamehettem volna a Spurshöz. Persze beszéltünk róla.
De nem tudom. Úgy gondoltam, hogy ez már nem ugyanaz.
Mindig visszatértem a végső döntésemhez,
hogy: „Na jó, visszavonulok.”
Tudod, amikor 20 évig mindig, mondjuk úgy,
tökéletes formában kell lenned,
a tested megköszöni a pihenést,
hogy ehetsz egy kis sajtot, ihatsz bort. Azt hiszem, a testemnek ez tetszik.
2019. nov. 11-én, karrierjének tiszteletére,
a San Antonio Spurs úgy döntött, visszavonultatják Tony Parker 9-es mezét.
KÖSZÖNJÜK TONY
Sosem gondoltam volna, hogy ez megtörténik.
Álmodni se mertem róla. Kicsit hihetetlen volt.
Mindenki keményen dolgozik, hogy nyomot hagyjon,
valamiféle örökséget. Mind ezt akarjuk.
Azt akarjuk, hogy az emberek emlékezzenek, mit tettünk, miért voltunk itt.
És amikor a mezed ott lóg azon a gerendán,
az emberek mindig rá fognak nézni, és eszükbe jut,
hogy mit jelentettél a csapatnak, a városnak.
Egy szurkoló sem fogja azt gondolni:
„Emlékszem, amikor nagyon elszúrta.”
A mezt látva mindig arra a hatásra fognak emlékezni,
amit a csapatra és a városra gyakorolt.
Sziasztok, hogy vagytok? Nem köszönhetek mindenkinek.
- Minden rendben? Jó szórakozást! - Igen.
Köszönjük Tony!
Büszke vagyok rá.
Büszke vagyok rá azért, amivé vált.
Büszke vagyok rá azért, amit csinál
még mindig a kosárlabdával kapcsolatban.
Mintha a bátyja lennék, hogy úgy mondjam,
ezt jelenti számomra az, hogy látom, honnan jött.
Úgy örülök neki, büszke vagyok Tonyra.
Kapsz egy emléket.
- Kész! - Utoljára!
Óriási megtiszteltetés, mert senki másé nem lesz
a kilences szám San Antonióban.
És a meze örökre a stadionban lesz.
Ez egy felejthetetlen pillanat a barátunk számára.
A munkásságának az elismerése,
mindent, amit az évek során véghez vitt.
Nem akarok le- vagy alábecsülni másokat,
de sok idő el fog telni, mire egy másik francia kosaras
utána csinálja. Addigra biztosan meghalok.
Az, hogy egy francia játszott az NBA-ben,
boldoggá tett.
De minden, amit elért, az őrület.
- Most? - Nem, van időtök.
Ha vége a meccsnek, menjetek.
- Mert kezdődik. - Tizenöt perc, ugye?
- Hihetetlen. - Miért?
Úgy minden.
Beléptem a terembe, és ott állt feketén a helye.
A beszéd előtt remegni kezdett a lábam.
Az jár a fejedben: „Azért egy kicsit igyekeztem uralkodni az érzéseimen.”
Mert nem akartam, hogy az történjen, ami a Francia Érdemrend átadásán,
ahol nem tudtam megszólalni.
Gyakoroltam a beszédemet, és remegni kezdett a lábam.
- Mondom: „Megyek inni.” - Jó ötlet.
Semmi baj.
TP9 - NBA-BAJNOK - MVP A DÖNTŐKBEN 4045 RÁJÁTSZÁS PONT - KÖSZI TONY
Jól vagy?
- Oké, csináljuk! Erre! - Jól vagy?
- Apa! - Minden oké?
Hol voltál, apa?
Ott voltam, a barátaimmal.
Kezdődik a Tony Parker mez visszavonultató ünnepség.
Köszöntsék nagy szeretettel
Tony Parkert!
Amikor bemész,
és 20 000 ember tapsol neked, és fejezi ki tiszteletét
és szeretetét,
az nagyon szívmelengető.
Nagyon hálás vagyok,
és kicsit hihetetlennek tűnt.
Tony,
bocsánatot akarok kérni a fizikai és szellemi bántalmazásért,
amiben itt végig részed volt.
Ő jobb emberré is tett. Mindkét irányba működik.
Amikor őszinte vagy valakivel,
és tudják, hogy őszintén törődsz velük,
akkor kritizálhatsz, mert ugyanakkor fontosak neked,
és tudják, hogy foglalkozol a pályán kívüli dolgokkal is,
hogy beszélhetsz másról is, mint a kosár.
Egy kis francia fiú, akitől nem várok semmit,
az egyik legjobb csapattársammá válik,
és az egyik legjobb barátommá,
szerintem ez a legkülönlegesebb benne.
A barátság és a kötelék,
ezt szeretem a legjobban.
Én is szeretlek, és örökké együtt leszünk.
Örökre megváltoztattuk a sportunk történetét.
Ez volt az első alkalom, hogy tudatosult mindaz,
amit Tim, Manu és én együtt értünk el.
Most pedig figyeljenek az AT&T Központ
északi oldalára,
ahogy tiszteletünket lerójuk a kilences szám előtt.
PARKER 9 2001 - 18
Ő a 15 éves srác,
aki arról álmodott, hogy nyomot hagy
a kosárlabdában, és megtette.
Még egy nagy tapsot a kilencesnek,
Tony Parkernek!
Körülnéztem, és azt gondoltam:
„Hűha, ez az ő meze, látod?”
Megható volt.
Még egyszer, utoljára, együtt!
Egy, kettő, három.
Köszönöm!
- Arra van. - Akkor ott vagyok?
- Anyám életére, menj! - Megyek.
PARTI TONY PARKERNÉL
Szeretem megosztani a jót a barátaimmal. Ezért úgy döntöttem, mindenkit meghívok.
Meghívok 250 embert.
Az rengeteg repülőjegy!
Maítre Gims, a spanom.
Kösz szépen, haver.
Gyűlöltem nézni--
Nem akartam, hogy a fiam lássa ezt az oldalamat. Mondom, „Ne már!”
- Ó, ember-- - Olyan vicces!
Boldog voltam, elégedett.
Mert úgy éreztem, hogy mindenkinek szólt, nem csak nekem.
Mindenkinek, aki szerepet játszott a karrieremben.
Szóval kicsit irreális volt.
Szeretnék szívből köszönetet mondani
mindenkinek, aki adományozott.
Mert ez az ajándék.
Élj soká! Legenda vagy, Tony!
Együtt megyünk vissza Kongóba.
Három, kettő, egy, és ugrálj!
KOBE BRYANT EMLÉKÉRE 1978-2020
Ezt nézzétek!
Na tessék!
Ez őrület!
Csettintett egyet!
A feliratot fordította: Laszkaráty Laura