Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Official YIFY movies site: YTS.MX
Efter 18 säsonger och fyra NBA-mästerskap,
meddelade framtida Hall of Fame-medlem Tony Parker att han lägger av.
Se hur Tony Parker stjäl bollen. En perfekt passning.
Tony! Vilken stjärna!
Jag drömde om NBA som barn.
Jag trodde aldrig att jag skulle bli NBA-mästare eller ha eget tröjnummer.
Mästare, hörni! Mästare!
Arbete, disciplin, höga förväntningar.
Han vann min respekt.
Den lilla fransmannen, Tony Parker, vill bli stor.
Jag har velat spela i NBA sen jag var barn.
Det är världens största och bästa basketliga.
Han öppnade dörrar.
Om du inte hoppar, är du inte fransk!
Han var enastående från början.
Han är en riktig "San Antonian" med fransk brytning!
Han är ingen självisk spelare. Han är lätt att gilla.
Han är en smart spelare. Jag måste vara beredd på det.
Vilket skott från Parker!
TP9! Grattis! Du vet att jag älskar dig.
Han är en vinnare.
Vi är mästare!
Jag inser att de senaste 20 åren
har varit bortom mina drömmar.
Han har anpassat sig väl.
San Antonio Spurs väljer Tony Parker.
Matchen är slut!
Den franska basketlagkaptenen, Tony Parker,
har utnämnts riddare av hederslegionen.
Vilken upplevelse!
Han kan vara stolt över sin karriär. Han har inte bara skrivit fransk historia,
utan även NBA-historia.
Så, hatten av för honom.
Jag var bara stolt över honom.
Så, det här är mitt hem.
Jag har uppnått allt jag ville uppnå i basket,
och det känns bra.
Jag var redo att vända blad.
TONY PARKER SPELADE 1 254 MATCHER
HAN VANN FYRA TITLAR MED SAN ANTONIO SPURS
HAN SPELADE ALL STAR SEX GÅNGER OCH VAR MVP 2007
Tony har vunnit mycket
och har länge varit en av ligans bästa point guards.
Jag tror att han blir erkänd som en kille som…
…hjälpte till att göra NBA…
…till en mer internationell sport.
För mig finns Michael Jordan… och sen alla andra.
I fransk basket finns Tony Parker, sen alla andra.
Så enkelt är det.
SON TILL EN HOLLÄNDSK MAMMA OCH AMERIKANSK BASKETSPELANDE PAPPA
TONY PARKER FÖDDES 17 MAJ, 1982 I BRYGGE I BELGIEN
HAN HAR TVÅ YNGRE BRÖDER, TJ OCH PIERRE
Hans pappa var skicklig basketspelare,
så hans kärlek till basket var ganska omedelbar, ja.
…med vänstern under korgen, men han missar och här kommer Parker.
Här kommer han och pang!
Pojkarna gick på alla matcherna,
och ja, basket var vårt liv.
Det är ont om tid. Han fortsätter. Till Parker.
Han drar sig upp. Och lyckan…
Jag hade det bästa av båda världar som barn.
Jag försökte ta det bästa från båda världar, med en europeisk mamma
och en amerikansk pappa.
För den amerikanska sidan handlar om att ha enormt självförtroende,
att tro på det omöjliga, att alltid vara positiv.
Och min mamma var alltid där och höll mig kvar på jorden
när det gick dåligt, så jag inte var för hård mot mig själv.
Att hitta balansen, det perfekta mellanläget.
Jag blandade mig en kraftfull cocktail,
och det var så mitt tankesätt skapades.
NÄR TONY VAR TIO ÅR, SKREV HAN KONTRAKT MED FÉCAMP I NORMANDIE
Jag var alltid med honom från 6-14 års ålder.
Vi åkte aldrig på semester. Vi åkte alltid på basketläger.
Min pappa var väldigt sträng när vi växte upp.
När man har tre pojkar, tror jag…
…och mamma var inte med först, hon måste åka till Nederländerna,
så pappa gjorde nog sitt bästa, och gav oss disciplin.
Det formade våra personligheter.
Så jag tror att jag har fått vinnarskallen av min pappa.
Matchen är mellan Chicago och San Antonio.
Jag åkte hem på julen. Det var under Michael Jordans era.
Han gjorde det! Michael skakar på fingret!
Jag ringde och ordnade platser. Vi åkte.
Tony var tio, Terrence var åtta och Pierre var sex.
Här har vi en kaboom!
Han var min idol som liten.
Jag hade affischer på honom i mitt sovrum,
och jag ville vara som han, spela i NBA.
Chicago leder.
Han säger att han såg mig som liten med sin familj, i Chicago,
och att se honom utvecklas och ha en otrolig karriär
gör mig glad å hans vägnar.
Att få känna honom och kalla honom en vän, ännu bättre.
Bara två kvar.
Nu en. Här är Jordan!
Det är slut!
Jag tror att han ser en ledare.
Han ser nån som tar hand om sitt lag,
som ser till att laget vinner, genom att agera rätt och rättvist.
Det finns en tanke: "Inget kommer åt mig."
Jag fick chansen att coacha mot honom 1997.
Det var första gången jag såg en så dominant ung spelare.
Jag var på motståndarbänken. Jag hade ett ungt lag.
Han hade full kontroll på bollen.
Han var så snabb att han gjorde mål genom layup om och om igen.
Han gjorde vad han ville.
Även om han är minst på planen så är han bäst.
Han ligger alltid före.
Farten syns inte bara på planen, han har byggt sin karriär så.
Han är alltid före sin generation.
6 JULI 2018
TONY PARKER FÖRBEREDER SIG PÅ ATT SPELA SIN SISTA SÄSONG
Nu kommer Chelsea Torres med KRIS 6-sportrapport.
Spurs-fans, om säsongen inte kan bli mer konstig och mindre rolig,
så är det här grädden på moset.
Efter 17 säsonger med Spurs-organisationen,
bekräftades det att Tony Parker har skrivit på för Charlotte Hornets.
TP gick med på ett tvåårskontrakt om 10 miljoner dollar.
Det rapporteras att Parker ringde Pop för att berätta innan nyheterna kom ut.
Jag vet att jag fattade rätt beslut,
för det hade varit svårare i San Antonio.
Med Charlotte Hornets hade jag en riktig roll.
Jag visste att basket aldrig skulle bli detsamma för mig.
Jag ville åka till Charlotte och ha en bra säsong,
spela och visa att jag var tillbaka och kunde hålla en hög nivå.
Han kanske bara kände att det var dags att göra nåt annat.
Och i San Antonio
hade det nog varit svårt att bara sitta på bänken.
Det kanske var lättare att göra det i Charlotte.
De erbjöd mer pengar, så han gick dit,
men… om du frågar alla från Spurs och från Tonys sida nu,
kanske de hade sagt: "Vi önskar att han hade kommit tillbaka."
Han stannade inte i San Antonio
för han kände inte att Spurs erbjudande visade honom respekt.
Han erbjöds bli tredje point guard.
Men han ville visa att han ännu kunde spela.
Och om han inte kunde spela med Spurs, måste det bli nån annanstans.
MICHAEL JORDAN ÄGER CHARLOTTE BOBCATS SEN 2010
NUMERA CHARLOTTE HORNETS
Allt gick fort. Jag fick samtal från Jordan,
som var glad och ville ha mig hos dem.
Jag säger alltid: "Vi slöt cirkeln."
Det är lustigt att tänka att jag spelade min sista NBA-säsong för honom.
Det var telefonsamtalet som förändrade allt.
Det var hans idol, hans sanna idol,
som lyckades övertala honom att flytta.
Skojar du?
Jag kom in i omklädningsrummet. Du åt.
Jag kommer tillbaka från träningen. Du äter fortfarande. Jag påpekar bara det.
Från vår första träning, inom fem minuter,
skrek han och han skrek åt mig.
Jag tror att han ville visa oss vem han var och varför han var där.
Han har gett oss gott ledarskap.
Nån som förstår hur jag vill se ut som lag,
förstår ansvar, disciplin och struktur.
Många av oss har sett Tony Parker under uppväxten.
Vi vet att en av de svåraste sakerna i den här ligan är
att vinna mästerskap, och han har…fyra vinster?
Han har hjälpt mig förbättra mitt spel. Särskilt mentalt.
Han tog med en orädsla. Han tog med en vinnarskalle.
Han hjälpte till att förändra kulturen här.
Det är inte lätt att bli gammal.
Kroppen svarar inte på samma sätt som den brukade.
Den är inte lika kvick. Inte lika snabb. Inte lika explosiv.
Så man måste anpassa sig.
Man måste fortsätta jobba och göra saker…
Man spelar mer med hjärnan, med erfarenheten,
och har det till sin fördel.
1997 ÄR TONY PARKER 15 ÅR OCH LÄMNAR FAMILJEN I NORMANDIE
FÖR ATT STUDERA PÅ INSEP, FRANKRIKES ELITBASKETSKOLA
När jag kom till INSEP,
var det i mammas Citroën 2CV. Så lärde jag känna campus.
Jag fick nästan inte börja.
De tyckte att jag var för liten och för mager.
Hej, hur är det? Allt bra?
-Hej. -Hej.
Det fanns skickligare spelare än jag där,
men jag bräckte dem i fråga om en sak:
Den mentala biten.
-Hej, hur mår du? -Bra, och du?
Han var redan känd inom ungdomsklassen som en stor talang,
som den bästa i sin generation.
Så när jag anlände till INSEP, hade jag redan hört talas om honom.
Jag minns vår första träning,
första gången vi spelade mot varandra.
Han gjorde sig kvitt sin markering, tog bollen och poäng.
Han gick över mitt huvud med en hand,
och det fastnade hos mig då.
Om han måste bryta en mur, gör han det. På den tiden var han liten,
men om han måste göra mål mot större spelare, gjorde han det.
Varje gång han gjorde mål hamnade han på golvet.
Varje gång han sköt hamnade han på golvet,
och vi undrade hur han inte blev mer skadad.
Han reste sig alltid och det var så han spelade.
På den tiden, 1998, visste han redan vad han ville ha.
Han visste att han ville spela i NBA Han visste att han ville gå hela vägen
för att bli erkänd på internationell nivå.
Han har alltid varit nån som vet att om du jobbar för det, blir du belönad.
När vi var tvungna att slita på sommaren,
och jag var på träningsplanen och vi skulle träna i två veckor,
var vi 15 stycken den första dagen.
Den andra dagen, var vi bara nio,
den tredje, bara sex och den fjärde var jag ensam.
Jag tänkte att jag var annorlunda, mer disciplinerad.
Jag har alltid jobbat hårdare.
Det faktum att vissa kanske…
…ansåg att Tony var arrogant då, är inget som förvånar mig.
Jag såg tidigt det starka förtroendet…
…han hade för sig själv och sina mål, och han skämdes inte för det.
Jag insåg inte då, för när man är 15-16 år,
har passion för nåt och ett stort hjärta,
talar man från hjärtat och berättar om sina mål.
Jag ville bara dela min passion.
23 JULI 2000 DIAW, TURIAF OCH PARKER NÅR
EUROPEISKA MÄSTERSKAPSFINALEN MED FRANKRIKES JUNIORLAG
DE MÖTER KROATIEN, SOM HAR HEMMAMATCH
Det var början. Det tände elden i mig
och fick mig att lova mig själv:
"Jag vill ta titeln åt det franska laget."
Vi var 17-18 år.
Vi inledde våra proffskarriärer.
Våra föräldrar är på plats,
fem-sex stycken på en arena med 5 000 personer.
Precis när jag går ut, säger coachen: "Ronny, vet du vad? Spring…
…och gör mål."
Sex sekunder till EM-titeln. Frappeau går in.
Han är ensam… Mål!
FINAL - JUNIOR-EM 2000 FRANKRIKE - KROATIEN 65-64
Det var en känsla av fullkomlig extas
som överväldigade oss.
Mästare, hörni.Mästare!
Så var det. Ett kompisgäng som var sorglösa, ovetandes.
Det är början på en vacker historia, med starka vänskapsband som består.
Mästerskapet 2000 cementerade alla drömmar,
alla samtalen klockan två på morgonen.
Vi ska vara i skolan fyra-fem timmar senare, men vi talade om livet.
Tony visar oss sin anteckningsbok med Michael Jordan.
"Vi kommer att vinna en dag. Vi ska göra det."
Vi säger: "Ja."
Sånt man minns resten av livet.
I duschen!
EFTER INSEP INLEDER TONY PARKER SIN KARRIÄR MED PSG-RACING
HAN SPELADE FÖR DEM I TVÅ SÄSONGER MELLAN 1999 OCH 2001
INNAN HAN ÅKER TILL USA
Matchens spelare, Tony Parker, är bara 17
och är franska basketens stora hopp.
Hastighet, motattack, övergång. Det är vad mitt spel handlar om.
Därför tror jag att det amerikanska spelet passar mig.
2001 BESTÄMMER SIG TONY PARKER FÖR ATT SÖKA TILL NBA
SAN ANTONIO SPURS ÄR INTRESSERADE OCH INBJUDER TILL PROVTRÄNING
Uttagningen sker årligen i juni i New York.
Det är NBA:s 30 lag
som väljer världens bästa unga spelare i två omgångar.
Européer var inte lika populära som nu…
Speciellt då han var point guard.
Point guards är en amerikansk produkt, som spelar enligt amerikansk stil.
Så lagen slåss inte om Tony Parker.
Vår första träning med Tony var inte toppen.
Jag minns att vår scoutgrupp sa:
"Vi kan inte ta honom. Pop spelar aldrig med en utländsk point guard."
Mitt första intryck var att…
COACH - SAN ANTONIO SPURS
…han var lite för övermodig på planen,
och kanske inte så tuff som han behövde vara.
GREGG POPOVICH HAR VARIT SPURS COACH SEN 1996
SOM COACH HAR HAN FLEST VINSTER I NBA:S HISTORIA
Det var i Chicago. Jag hade flugit i tio timmar
och han hade ordnat ett träningspass direkt.
Jag var värdelös.
Men sen mötte jag andra lag och förbluffade dem i andra uttagningar.
Spurs tog tillbaka mig en gång till och jag spelade bra, jättebra.
Pop sa: "Om du är fri, väljer vi dig i första omgången."
Han övertygade mig vid efterföljande träningspass att jag hade helt fel.
Och från och med den dagen…
…var det han. Jag gav honom bollen och han tog över den positionen.
God kväll och välkomna till NBA-uttagningen 2001,
på arenan i Madison Square Garden.
NBA-damen kom fram och sa: "Boston tar dig, så kom ner."
Jag får kepsen och 45-60 sekunder senare säger hon:
"Nej, Boston har ångrat sig", så hon får tillbaka kepsen
och jag sätter mig på min plats igen. Jag tänker: "Okej."
Med 28:e valet i 2001 års uttagning,
väljer San Antonio Spurs Tony Parker
från Racing Club Paris, Frankrike.
Vi var alla oroliga. Vi visste inte om han skulle bli uttagen.
Sen blev han vald av San Antonio. Vi var som tokiga, glada.
Det var ett ögonblick vi aldrig glömmer.
VALD SOM 28:E AV 30 ÅR 2001 BLEV TONY PARKER FEMTE FRANSMANNEN
ATT VÄLJAS UT TILL NBA
PARKERS TIMME
Vi tänkte: "Bra att han är här. Nu kommer det svåra."
Han måste anpassa sig till det amerikanska spelet,
världens bästa liga.
Jag har beställt 12 glaserade.
Till flertalet av mina lagkamrater.
Och sex kokos. De är till Tim Duncan.
Han älskar kokos.
Kaffe till Steve Smith. Han vill alltid ha kaffe på morgonen.
Det är min morgonuppgift som nykomling. Jag hämtar munkarna åt laget.
Jag kände till honom. Jag hade hört talas om honom.
Men det var inte: "Det här är nästa Michael Jordan."
Det var inte: "Här är Kobe Bryant 2."
Vi visste inte om en fransk spelare kunde lyckas i NBA,
så vi var nyfikna. Det var så jag såg det då.
Jag var nyfiken på hur det skulle gå med San Antonio Spurs,
som var ett väldigt ambitiöst lag då.
Han gick inte med i ett lag som utvecklade unga spelare.
Det var ett lag som ämnade vinna NBA-mästerskapen.
Tony såg inte ut som han var redo. Han såg ut som en tanig unge.
Jag tror inte att vi förväntade oss så mycket.
Popovich brukar ta det långsamt med de nya killarna, särskilt de unga,
och han tar sig tid att lära upp dem och få dem på banan.
Jag trodde inte att jag skulle träffa honom på länge.
Jag visste inte ens om han skulle få spela.
Han kommer hit, otroligt ung…
…talar inte så bra engelska.
Pop, som vanligt, försöker övertyga mig om att han är en speciell talang
som kommer att göra nåt, och ska komma in och hjälpa oss.
Jag säger: "Visst." Jag avfärdar honom då.
Han pratade inte med mig alls det första året.
Jag tror att han testade mig. Han ville nog se om jag var mentalt redo
att vara den point guard Spurs behövde för att ta hem titeln.
Jag är evigt tacksam för det,
för jag använde det som min motivation för att visa att jag var redo.
Nitton år gammal, från Frankrike, Tony Parker.
188 cm lång, 80 kg tung, uttagen sent i första omgången…
Vi var där på hans första match, och han gjorde sex poäng.
Okej, bra.
I den andra matchen gjorde han 12–14 poäng.
Toppen.
Varje gång frågade jag min exman:
"Är det här normalt?" Och han sa: "Nej".
Så, det var ganska spektakulärt.
Jag trodde ju att NBA var supertufft.
Jag tänkte: "Jösses."
Så Spurs återtar ledningen med en poäng.
Man blir alltid nyfiken när ens lag tar ut nån som spelar i ens position.
Man vill alltid lära känna honom, se vad för slags spelare han är.
I början av hans spel handlade mycket enbart om hastighet.
Han kunde bara pang...
Jag tillbringade många träningar med att se hans rygg.
I KONKURRENS MED ANTONIO DANIELS OCH TERRY PORTER
TAR TONY PARKER PLATS SOM FEMTE SPELARE EFTER ENDAST FEM MATCHER
Vi hade precis avslutat vår fjärde match,
och den gick inte så bra.
Pop ropar över mig på planet och säger:
"Du är med från start i nästa match."
Min första reaktion var: "Är Tim okej med det?"
Han var lagets stjärna. Jag ville vara säker på att han var okej med det.
Att från och med då,
skulle en liten fransk point guard passa bollen till honom.
6 NOVEMBER 2001
TONY BLIR YNGSTA FÖRSTA POINT GUARD I NBA:S HISTORIA
Det var en överraskning. Man ser inga killar
utanför dem som rankas topp tio,
bli förstaspelare tidigt.
Det brukar ta ett tag och han är point guard.
Det är den svåraste positionen i NBA.
Du vet vilken uppfattning som råder. Fransmännen är coola. Ni är coola…
…lugna, inget är förhastat. Det var så han spelade basket.
Jag lät honom aldrig komma undan med nåt, från dag ett.
Jag såg alla felen han kanske gjorde,
eller besluten jag ansåg kunde gå åt andra hållet.
Jag ville inte ha nån som inte kunde hantera det,
mentalt eller känslomässigt.
När han började,
ville jag snabbt ta reda på om vi kunde lita på honom,
för förväntningarna är ganska höga.
Jag sa: "Om han pratar med dig, gillar han dig."
"Så länge han pratar med dig, är allt bra. Han är på din sida."
"Jag vet att det inte är lätt att bli utskälld live i tv,
men ta det på ett positivt sätt."
Rakt i Tony Parkers ansikte…
Jag vet att under de första två åren,
fanns det stunder då Tony var låg bakom kulisserna.
Han höll nog masken inför lagkamraterna,
men hemmavid var det nog flera gånger som han grät
eller så grät han på vägen hem.
Det är uppenbart att han gick över gränsen många gånger. Han gick för långt.
Det var normalt för mig. Man respekterar sin coach och hierarkin.
Jag hade en bred syn och sa: "Jag vet varför han gör det."
Jag visste i tidig ålder vad jag ville,
jag kände till uppoffringarna
jag måste göra för att bli proffsspelare i basket
och uppnå mina drömmar.
Jag var passionerad, jag ville drömma,
och jag ville drömma stort.
Jag minns en ganska otrolig historia…
Han var med Spurs.
Han är ny. Han är förstaspelare.
Killen har redan analyserat…
…genomsnittslönen för amerikanska point guard-spelare beroende på nivå.
Han begär löneökning med några miljoner
och de erbjuder honom en fjärdedel av vad han borde få, men…
…killen ger sig inte. Han säger:
"Nej, när mitt kontrakt är slut…
…om vi inte har löst det, söker jag vidare."
Du kan bli den bäst betalda atleten i fransk idrottshistoria.
Inser du det?
Jag bryr mig inte om det.
Jag kan vara på samma nivå som Zidane, men jag är inte lika känd
som jag är i USA. Lycka är att vara med min familj och mina vänner,
försöka spela bra basket, försöka vinna titlar.
Pengar är bra, förstås, men det är inte allt.
Jag var tvungen att visa dem från start
att jag inte var rädd, att jag kunde spela i NBA.
Det var min motivation.
Det var för att visa dem att vi vet hur man spelar basket i Frankrike.
Man kan vinna med en europeisk point guard.
Tagning ett.
Jag är Kobe Bryant och har spelat mot Tony…
…i åratal.
I många, många år.
Han är ansvarig för att jag inte vunnit fler mästerskap.
Jag minns matcher där Tony hölls kort.
Ett misstag och Pop plockar ut honom.
Jag sa till Tony: "Jag fångar dig, för om du dribblar på foten,
släpper bollen, så är du ute, för Pop plockar ut dig."
Men jag tror att den pressade miljön
är vad som hjälpte Tony utvecklas och spela i såna spända lägen.
Jag tror att det var serien 2003.
Jag tror att det var då som allt föll på plats för honom.
Och det blev svårt för oss att hantera honom.
Hans spel blev mer avvägt.
Jag tror att han hade ett bra grepp om vad Pop ville ha av honom, rent offensivt.
San Antonio Spurs och deras point guard, Tony Parker,
har kvalificerat sig för finalen i NBA Western Conferece.
De slog de trefaldiga vinnarna Los Angeles Lakers med 110 mot 82.
Parker, 21, hoppas nu bli den första franska spelaren
att vinna den mest prestigefyllda baskettiteln mot New Jersey.
Ibland, efter tillräckligt många år i ligan,
vet man vikten av det man gör. Man känner det.
Men det gjorde inte han. Han spelade och hade kul.
San Antonio är en seger från heliga graalen.
Om de vinner ikväll mot New Jersey,
blir Tony Parker första franska spelaren som tar hem titeln.
Tony verkade aldrig skakad i den serien.
Det kan vara svårt att spela mot J-Kidd,
en kille med ett mer praktfullt spel.
Tony backade aldrig undan.
Det är det jag minns mest av den unga Tony, som sa: "Jag tänker tävla."
Folk underskattade Tony. Jag tror inte att folk visste hur bra han var.
San Antonio Spurs är världsmästare.
FINAL 2003 SAN ANTONIO SPURS - NEW JERSEY NETS 4-2
Detta är bara början. Jag fortsätter jobba hårt, blir bättre.
Vi har ett ungt lag med Tim Duncan, som är 26, och jag är 21.
Vi kan vinna ytterligare tre-fyra.
Han har nog en overklig känsla för vad NBA är.
För när man får chansen att vinna så tidigt i karriären blir det en förväntan.
Jag har varit i ligan länge nog att veta att de är sällsynta.
Det är svårt att vinna mästerskapen. När man gör det, är de speciella.
Han var väldigt uppspelt.
Han trodde att han skulle vinna tio mästerskap innan det var över.
Det är tydligt.
Det var mitt andra år i NBA. Jag är bara 21 och vi är NBA-mästare.
I den åldern förstår man inte hur svårt det är att vinna en titel.
Det är som en dröm för mig.
När jag var nio år gammal,
drömde jag om att vinna ett mästerskap.
Så där. Låt oss prata om…
Han var bara 21. En liten fransk kille
med Tim Duncan, David Robinson, och han är där med dem.
Det är väldigt rörande.
Man blir väldigt stolt.
"JAG ÄR EN VINNARMASKIN"
Jag vet hur galna och fanatiska fransmännen är i fråga om sport.
Att Tony blir första franska medborgaren
som vinner ett NBA-mästerskap
är enormt.
Nu finns det en massa ungdomar i Frankrike,
som han återvände till årligen,
som säger: "Jag vill vara som Tony."
"Jag vill också vara som Tony."
EFTER SIN FÖRSTA NBA-TITEL ÅKER TONY PARKER MED FRANSKA LANDSLAGET
TILL EM 2003 I SVERIGE
VID 21 ÅRS ÅLDER ÄR HAN LAGETS KAPTEN FÖR FÖRSTA GÅNGEN
Det var hans första titel och sen upptäckte vi
all uppståndelse runt Tony,
för vi hade inte förberett oss.
Det hade aldrig hänt förut,
inte ens med de största franska basketstjärnorna.
Han hade haft en bra säsong. Han var NBA-mästare,
så han hade en annan status än vi andra, ärligt talat.
Det innebär samtidigt vissa problem.
Det rådde viss avundsjuka på planen,
saker som störde lagets arbete.
I motsats till vad vissa tror,
man har sagt att det rådde stor avundsjuka…
…i förhållande till Tony, som redan spelade i NBA.
Det är lögn.
Ingen sa: "Nej, han är för ung." Vi hade inga problem med det.
SEMI-FINAL EM 2003 FRANKRIKE - LITAUEN 70-74
Vi ledde med fem poäng i semifinalen mot Litauen.
Han förlorade bollen mitt på planen när vi hade spelet på slutet.
PARKER, ÖVERGIVEN KAPTEN
FRANSKA LAGET FALLER VID SISTA HINDRET I EM 2003
Det enda jag inte gillade var…
…när vi hörde Tony säga…
…vilket var lite taktlöst från hans sida: "Jag kan inte göra det ensam."
Drömmen om OS har gått i kras. Så bortkastat.
Tony Parker återvänder till NBA utan medalj runt halsen,
men han ska inte må dåligt, för mot Litauen
var han den enda som försökte sig på det sista skottet, som ingen ville ta.
Det är svårt att svälja, för vi var bättre.
Vissa spelare var inte redo. Det kändes som om de inte ville spela.
Jag kan inte göra det ensam.
Jag tror inte att folk insåg hur mycket jag gjorde,
och hur hårt jag jobbade för att ha glada lagkamrater
och vinna som lag.
När man är en så dominant spelare så måste man anpassa sig.
2005 FORTSÄTTER TONY PARKER VÄXA OCH ÄR PÅ JAKT EFTER EN ANDRA TITEL
Under mina första två år var Tim Duncan NBA MVP,
så han är imponerande.
Manu blev Årets nykomling under mitt andra år.
Vi insåg ganska snabbt att om vi ville vinna fler titlar, måste vi bli All Stars.
Så blev det. Manu blev All Stars 2005 och jag 2006.
Det var då vi började kallas "Big Three".
Det var då som allt började.
Du har Tony. Du har Manu. Du har Tim. Du har Pop.
Det skapar en perfekt storm, och det är så dynastier bildas.
I den situationen kompletterar den ena den andra.
Manu var alltid vad Manu var.
Tony blev poänggörare ibland.
Jag blev poänggörare ibland. Han styrde anfallet, jag styrde…
Det var samverkan.
Men vi hade alltid varandras respekt och tilliten
till att vi gjorde allt av rätt skäl och bara ville vinna.
De brydde sig inte om vem som tog poäng. De brydde sig inte om vem som fick reklam,
för ingen av dem brydde sig om det heller.
Eller vem som fick flest rubriker. De ville bara vinna.
2005 VAR SAN ANTONIO SPURS ÅTERIGEN I FINALEN MOT THE DETROIT PISTONS
Vi lärde oss spela så bra ihop,
och bara med blickar.
Ibland kunde vi känna när det var läge att säga nåt till honom,
lämna honom i fred,
eller ge honom en knuff. Detsamma med mig.
Vi skapade en relation på planen som var automatisk.
Matchen är slut!
San Antonio Spurs har vunnit sitt tredje NBA-världsmästerskap!
Det var sjunde matchen.
Det var otroligt, för vi spelade för att ta titeln.
Man får blodad tand efter en titelvinst.
Det är som en drog. Man vill fortsätta känna vinnarkänslan.
Det finns ingen stor hemlighet, ingen tur. Om du vill fortsätta,
måste du fortsätta åtrå det, bevara hungern.
Med San Antonio slutade vi aldrig jaga titlar.
-Är det här okej? -Ja.
Jag vill också ha den, pappa!
Jag mår bra. Jag har förberett mig för min nya karriär.
Jag är lycklig. Man kan inte vara uttråkad i mitt liv.
Det betyder att jag kan tillbringa mer tid med min familj, mina barn, min fru.
Så ja, allt är toppen.
-Pappa! -Bara med pappa.
-Beredd? -Ja.
Givetvis måste han resa till Frankrike för sina affärer här,
men han tar ofta hand om barnen,
och jag känner, eftersom de är pojkar, har de saknat det i år.
USA, San Antonio, kommer alltid att vara "hemma".
Så fort jag kom hit klickade jag med den här staden.
Så fort du landar, luften… Det är hemma.
Det är hemma, och jag har upplevt så mycket
som är alltomfattande. Tankesättet, klimatet…
Jag älskar allt med staden.
-Hur är läget, Ben? -Hej, Tony. Hur är det?
Bra.
Bra. Är du på resande fot?
Nej, jag är hemma i San Antonio.
San Antonio är en stad
som inte är New York, inte LA.
Det är inte Bay Area. Det är inte Miami. Tempot är inte så högt.
Det lugna tempot i San Antonio passar nog honom bra.
Det är en riktig familjemiljö, väldigt strukturerad.
Det finns inte mycket att göra… mer än att fokusera på basket.
Så det kanske var en välsignelse för honom att åka dit…
…för man fokuserar på basket och inte mycket annat.
Han blev verkligen San Antonio-bo till 100 %
och den äktheten är nåt som fansen känner av.
Det är uppenbart med den inverkan han haft
och vad folk på gatan säger.
Jag var rädd att han skulle ställa upp i borgmästarvalet. Han hade kunnat vinna
baserat på hans popularitet.
-Tony! -Tony!
Om man inte bor i San Antonio är det svårt att beskriva hur viktiga Spurs är.
Det är en identitet.
Kom igen, Spurs!
Konkurrensen är liten. Ingen baseball, hockey eller fotboll.
Spurs är allt i San Antonio.
De har så mycket kärlek till sin klubb. Det är otroligt.
Och det är en latino-mentalitet. De är passionerade.
De älskar sitt lag.
Tony! Jag älskar Tony.
Världen över, när man säger San Antonio,
tänker folk på Spurs. Det är ett stort arv att ha.
TONY PARKER HADE ALDRIG BLIVIT ALLVARLIGT SKADAD UNDER KARRIÄREN
FÖRRÄN 3 MAJ 2017
Tony Parker är i 12:an.
-Anderson tar bollen där inne. -Tony Parker ligger ner.
När han föll, tänkte jag först:
"Han klarar sig."
Just då hade jag svårt att förstå att det här var en allvarlig skada.
Jag försöker röra benet men inser att det inte går.
Jag kan inte ens lyfta benet.
Tony, Tony...
Jag läggs på britsen
och läkaren säger till mig:
"Sätt fingret här."
Jag sätter fingret där och inser att det är ett hål.
Han säger: "Jag tror att knäskålssenan är av."
Jag frågar vad det är.
Det är en ovanlig skada, så jag frågar: "Är jag borta tre veckor? Fyra?"
Då säger han: "Nej, åtta-tio månader."
Det stämmer att jag blev tårögd.
Jag sa: "Åtta till tio månader?" Det var svårt att ta in.
Det var då jag insåg
att den här skadan kunde hindra mig från att komma tillbaka alls.
Att jag kanske aldrig mer kunde spela basket
eller inte ens böja benet helt.
Över en natt mister du det du älskar mest av allt.
Det är då man verkligen ser allt i annan dager.
Man tänker: "Okej, jag har åtminstone min fru, mina barn.
Om basketen är borta imorgon, är det det viktigaste."
Det är omöjligt att sluta bara så där.
Att sluta på grund av skada är det värsta för en idrottsman.
Då dök alla mina vänner upp. Thierry Henry kom direkt.
Ja, kompis. Jag kom för att se vad som hänt och hur det gick.
Jag var nyopererad.
Han hjälpte mig stötta upp benet och allt, att gå på toa,
och vi pratade om våra liv.
Vi pratade om våra karriärer, upp- och nedgångar…
Allt viktigt.
Bra.
Det var modigt!
Vänskap är inte…
Det är inte bara att komma för att se All Star…
…och hålla troféerna, och de goda stunderna.
Det är såna tider som är de viktigaste för mig.
Stor bröstkorg.
Jag sa till honom: "Du kommer igen.
Du är en kämpe. Du ger inte upp. Du kommer tillbaka, utan problem."
Perfekt. De två är jättebra.
Det första stora steget var att böja benet.
Jag var besatt av det, för läkarna sa att det inte skulle gå.
Jag tvingade mig själv att försöka varenda dag.
Varenda centimeter var en liten seger för mig, dagligen.
Ditt tankesätt är viktigt.
Hans skada kan göra slut på människors karriärer.
Att han inte accepterade det svaret,
att han jobbade hårt, gjorde sjukgymnastik,
gjorde allt som gick och mer därtill,
för att komma tillbaka ut på planen, för han ville inte sluta så…
Han var positiv hela vägen.
Han grät inte: "Stackars mig, varför hände det här?"
Han började jobba, för han ville komma tillbaka så fort han kunde.
Och det var underbart att se honom jobba.
Okej.
Jag klarade alla tester. Jag gjorde all träning som gick
och sen bestämde vi: "Okej, det är dags att komma tillbaka."
27 NOVEMBER 2017
TONY PARKER ÄR TILLBAKA KNAPPT SJU MÅNADER EFTER SKADAN
-Ses vi ikväll på middagen? -Ja.
-Ser du bilden i tidningen? -Ja.
Alla åren då jag la mig tidigt,
jag tog hand om min kropp, jag åt bra…
Jag tror att allt spelade roll i att jag kunde komma tillbaka
relativt snabbt från en allvarlig skada.
-Jag ska på behandling nu. -Okej.
Efter allt jobb du har lagt ner,
känner du att du är lite starkare och lite snabbare?
Jag känner mig starkare.
Jag har absolut aldrig lyft så mycket under hela min karriär.
Tony Parker har alltid gjort val, gett sig själv möjligheten att välja.
Och att komma igen efter en svår skada,
var ett sätt att säga: "Jag väljer hur min karriär slutar."
VI HAR SAKNAT DIG!
EN APPLÅD
Tony Parker!
Jag är verkligen stolt över Tony.
Jag är stolt över hur hårt han slet.
När du väl är en del av vår familj, är du del av en familj.
Vi tar hand om folk…
…som ger hjärta, själ och kärlek till vårt lag,
och han är definitivt en av dem.
När man såg Spurs före Tony, var de som robotar.
Jag tror att många amerikanska fans, NBA-fans, tyckte Spurs var tråkiga.
DEN TYSTA DYNASTIN
David Robinson, älskar jag.
-Allt är inte… -Toppen.
Tråkig. Tim Duncan, älskar jag… Tråkig.
Hej, det är Tony!
Tony kommer in… "Tjena!"
Han har personlighet.
Tony drog uppmärksamhet till Spurs bortom basketspelet.
Hej, Tony, hur är det? Är du redo för säsongen?
Han var cool. Hans spel var coolt.
Han var gift med en Hollywoodstjärna.
2004 TRÄFFAR TONY PARKER AMERIKANSKA SKÅDISEN EVA LONGORIA
DE VAR GIFTA 2007 TILL 2011
People Magazine visste vem han var.
Nu åker hon på finalen med honom.
Han satte Spurs i rampljuset på ett sätt som ingen annan gjort.
Jag har tävlat mot många som jag har försökt hata och ogilla.
Jag lyckades aldrig med Tony!
Tony var bara en trevlig kille.
Han försöker klå dig, men på ett artigt sätt.
Jag spelade med Ronny Turiaf.
Han och Ronny var skolkamrater, så jag frågade Ronny:
"Ronny, du måste lära mig lite franska.
Ge mig nåt, så jag kan bråka med Tony."
Om jag säger nåt på franska så kanske han…
"Var har du lärt dig det?"
-Vill du säga det? -Nej.
Absolut inte. Du kan föreställa dig.
Jag tittade på honom, utan reaktion,
men inombords tyckte jag det var kul
att han tog sig tid att lära sig franska för att försöka rubba mitt spel. Stort.
Han visste att när man mötte oss,
kunde man säga vad som helst. Vi reagerade inte.
Det rådde stor rivalitet med Lakers när jag började spela i NBA.
Vi hade en del allvarliga strider.
Vi visste att de var en av motståndarna att slå för att vinna ett mästerskap.
Det var inget personligt ogillande…
…men ändå!
Fisher får den. Han gör poäng!
Derek Fisher gör mål.
Det ger ändå ångest att veta att man måste spela mot Tony…
…för han är så bra med bollen. Han är snabb, mycket snabbare än jag.
Vid en tidpunkt var han nog NBA:s snabbaste spelare med bollen.
Just då, var det krig.
Vi var motståndare som båda ville vinna titeln.
Så det fanns ingen…
Nu ser man ofta grabbar som umgås.
De hänger med varann. Så var det inte då.
Många fans såg Spurs som: "De är tråkiga." Sen slog vi deras lag.
Vad säger man om det tråkiga laget nu?
SAN ANTONIO SPURS HAR STÖRSTA ANDELEN VINSTER I NBA:S HISTORIA
UNDER SINA 17 SÄSONGER MED SPURS MISSADE PARKER INTE EN PLAYOFF
Kvaliteten är något högre på västkusten jämfört med östkusten,
så det är svårt, och att göra det så länge som Tony,
under så många säsonger, på den nivån
med de där förväntningarna varje år, är imponerande. Mycket imponerande.
Tony har aldrig varit rädd.
Han har alltid tagit sig an de stora killarna och tresekundersområdet,
gått under dem för att skjuta högt…
Han har alltid varit väldigt kreativ.
Ibland, trots att man vet att han kommer att skjuta…
Man kan inget göra, för hans tajming och finess är enastående.
Min favorit från Tony var hans tear drop-kast.
Tony kunde penetrera och avsluta i key-området, bland de långa spelarna.
Det var nåt…
…som inte var så vanligt då.
Jag var den första att göra det på två fötter. Två fötter, en hand.
Många spelare gjorde det på en fot.
Jag gjorde det på två, med ett litet tear drop-skott och det var…
Jag var först med det skottet och därför känd för det.
Som barn, utvecklade jag det
för att skjuta över de längsta spelarna, de på 193-198 cm.
Han kunde springa runt de stora och kasta den snabbt,
vilket får en att tänka:
"Varför blir han inte blockerad?"
Han gjorde det tre, fyra, fem gånger per match.
Det var enastående.
Det är ett skott som alla point guards behöver.
Det är svårt att vara jämn i det.
Jag kan nog påstå att han uppfann det skottet, ja.
SAN ANTONIO TONY PARKERS PRIVATA GYM
När man vill vara en av de bästa,
måste man kunna analysera sitt eget spel
för att kunna bli bättre.
Man kan inte bara vara snabb. Det fanns en tid
då jag ville bli bättre överlag. Jag förbättrade skotten.
Jag ville bli en av de bästa. Jag ville bli en All Star.
Sommaren 2005 ändrade han sin skottstil för att gå vidare.
Han visste att han hade många år kvar att spela
och för att stanna i toppen, måste han bli bättre.
En av de svåraste sakerna är självförbättring.
Han tittade i spegeln och sa: "Jag ska bli bättre."
Han sa som det var och det imponerade på mig.
Vissa håller tyst om sånt, så ingen vet om de misslyckas.
Två till.
2005 SPURS TRÄNINGSCENTER
Nu kör vi bara dribblingar.
Dribbla till höger, dribbla till vänster, på key.
Om du kan köra från hoppet…
Du behöver inte göra så många. Gör bara sex stycken, men kör.
Kör inte i full fart, men närmare, för du börjar bli bättre.
En dribbling till höger.
Han pratade om Tiger Woods, om hur han ändrade sin sving
efter att ha vunnit Tiger Slam. Han hade fyra Grand Slam-segrar och tänkte:
"Min sving måste bli jämnare." Det var det som övertygade mig.
Jag hade vunnit två NBA-mästerskap och tänkte: "Att ändra skotten nu är läskigt."
Det är väldigt svårt att ändra sina skott. Man måste ändra sin teknik.
Man har spelat på samma sätt i 15 år.
Sen måste allt förändras. Man börjar från noll, som att vara barn igen.
Vi började med en hand. Vi gjorde enhandsskott.
Vi formade det efter hans tear drop. Så gjorde vi.
Greppet var liknande.
Vi kände båda igen det, ändrade hans grepp,
och det förenklade justeringen.
Efter mycket övning blev jag jämnare,
vilket fick mig utvald till mitt första All Stars 2006.
EFTER ATT HAN ÄNDRAT SITT SKOTT UNDER SOMMAREN 2005,
UPPNÅDDE TONY PARKER EN 55-PROCENTIG SKOTTSTATISTIK FÖLJANDE SÄSONG
HANS BÄSTA SIFFROR NÅNSIN
Han är franska basketens stolthet.
Tony Parker har blivit mästare för tredje gången i sin NBA-karriär
och valdes till finalens MVP.
Ingen europeisk spelare har nånsin uppnått sån framgång.
24,5 POÄNG PER MATCH 57 % FRAMGÅNGSRIKA SKOTT
De krossade Cavaliers, de krossade LeBron James.
Men trots alla bra spelare som Spurs hade,
Tim Duncan, Manu Ginobili, var han den som stod högst.
Han krossade Cavaliers.
TONY PARKER OCH SPURS TAR ÄNNU EN RING
De kunde se vilka de skulle möta i finalen
och säga: "Okej, så här måste vi angripa dem.
Det var Tonys serie och han tog över den.
Det var TP hela dagen, varje dag. De kunde inte bemöta Tony.
Jag tror alla förstod. Då blev det: "Vi måste ta TP här."
Så, det var det vi gjorde.
Det är nog hans bästa spel nånsin.
Cleveland försökte med allt.
Sakta ner pick and roll, sätta två killar på honom,
sätta stora på honom, men inget de gjorde fungerade.
Låt mig bära pojken.
Trevligt.
MVP…
…i 2007 års final…
Tony Parker. Vi säger: "Grattis och bon chance."
Jag var där.
Jag tänkte: "Det blir Tim Duncan."
Det var ju Tim Duncan… men så blev det Tony.
Välförtjänt. Han var helt fantastisk.
Du stinker alkohol.
Det är champagnen, gamle vän.
Det här kan de aldrig ta ifrån mig.
Mitt namn kommer att stå på listan av MVP:er för alltid.
Han behövde inte utmärkelsen
för att ta platsen som en av ligans bästa point guards.
Han var redan en.
För mig betyder det att du är världens bästa spelare,
för du tog ditt lag till mästerskapet.
Sedan jag började min karriär och lämnade Frankrike som 19-åring
för USA, har jag återvänt varje sommar.
Det är väldigt viktigt för mig.
Jag säger alltid att jag har två hem.
I USA är San Antonio för alltid mitt hem
och i Frankrike är det Lyon.
Vill du ha skinka? Ja?
Vad föredrar du, om du måste välja?
En pizza eller en croque monsieur?
Croque monsieur och pizza.
Gott va, Liam?
Han var ofta med i skvallertidningarna
och jag tänkte att det vore bättre om han fokuserade på sin idrott.
Han var med en Hollywoodstjärna innan och det är svårt att vara efterföljaren.
Även om jag själv aldrig har jämfört mig med henne,
är det vad som sas offentligt, oavsett mina åsikter.
Och när man är ung handlar det om legitimitet.
Man är ihop med en känd basketlegend.
Man ifrågasätter ständigt om man klarar det.
TONY PARKER OCH AXELLE GIFTE SIG 2 AUGUSTI 2014
DE HAR TVÅ BARN, JOSH OCH LIAM
Jag är så stolt över henne. Hon är en fantastisk mamma.
Hon är mamma till mina två barn
och hon har alltid funnits där, i vått och torrt.
Vi fattar alla beslut tillsammans, oavsett vad det är.
Det kan gälla hans affärer, hans schema,
hur han ska hantera sitt nya liv efter sin karriär. Allt.
2019 GRUNDADE TONY PARKER EN AKADEMI I LYON
Grabbar…
Akademin har ett basketträningscenter, men det finns även musik och tennis.
Han vill ge unga personer chanser.
Han vill inte bara glänsa, vinna titlar och lägga till fler framgångar.
Han vill även vara inblandad i utbildning och där ser man pappan i honom.
Jag gillar att se folk samarbeta,
för att skapa ett stort projekt som den här akademin,
med en herrklubb och en damklubb, kräver att man samarbetar.
Värderingarna han förmedlar här är väldigt viktiga,
för han ger hopp till de unga, särskilt med akademin, klubben.
Det är väldigt viktigt för landet där man föddes och växte upp.
Det är en mästares mentalitet.
Många idrottare ser på sin sport och säger:
"Jag har gjort det här. Det är svårt att lämna sporten.
Jag vet inte vad jag ska göra sen."
Men Tonys övergång gick så här.
Så gör mästare. Man tittar och säger: "Det här var en kul tid.
Karriären var fantastisk, men nu måste jag gå vidare och fokusera på nästa sak,
lika mycket som jag fokuserade på spelet."
Och han har lyckats med det,
och det är största beviset på hans karaktär som mästare.
Han är intressant när det gäller att ta emot information och kunskap.
Han tänker ständigt på saker, inte bara här och nu.
Hur ser framtiden ut?
Om tre år? Om fem år?
Hur ser det ut då?
TONY PARKER ÄGER FRANSKA BASKETKLUBBEN ASVEL SEN 2014
2017 KÖPTE HAN ÄVEN DAMLAGET
ASVEL är en legendarisk klubb i Frankrike, men den behövde en boost.
ASVEL hade problem att komma tillbaka till sina glandsdagar
och Tony Parker förändrade det.
Idag är ASVEL en drivkraft inom fransk basket.
VINNARE FRANSKA CUPEN 2019
Läget, coach? Bra jobbat.
Chefen!
Ni kommer alltid vara heta. Bra jobbat.
Det är delvis ödet.
Det är som om det inte är enbart hans verk.
Men han föddes med den här gåvan,
den här gåvan att vinna och…
Och att lyfta basket, fransk basket i alla fall,
till nya höjder.
2019 BLEV ASVELS DAMLAG FRANSKA MÄSTARE
HERRLAGET VANN BÅDE FRANSKA LIGAN OCH FRANSKA CUPEN
Hans karriär efter basketen har redan börjat.
Han är VD, han är ordförande.
Jag pratade med honom om hur svårt det var att sparka en coach.
Han går upp kl. 06,00 och ser matcher.
Jag vet att han pratade mycket med Spurs…
…om hur man driver front office.
Det förvånar mig inte om han börjar jobba för Spurs.
En dag kanske han ersätter R C Buford,
när han lämnar sin post som ordförande och VD för laget.
Det finns ingen i NBA just nu…
…som är mer förberedd för det, som spelare, än han.
Tony Parker kan nog göra allt.
Han har inga gränser i affärer. Han hade inga gränser i basket heller.
Han är medveten om att det var fransk basket som gav honom grunden
till framgång och han har alltid velat återgälda det.
Jag har alltid tagit min roll som ambassadör för fransk basket på allvar.
Det har varit min uppgift…
…att försöka höja ribban i fransk basket.
Hur många spelare känner du som spelar i NBA-mästerskapen,
vinner titeln och sen spelar i sitt landslag?
Noll. Inte en enda.
Tony hade aldrig låtit franska landslaget vila utan en titel. Så är det bara.
Det är skrivet i sten. Det är 100 % säkert.
Han har kommit långt, från början av sin karriär,
när han var fokuserad på sig själv.
Och i slutändan förstod han verkligen
att även om han var en bra spelare, behövde han andra.
2009 hade jag ett viktigt samtal med Vincent Collet om det,
för jag hade varit i franska landslaget i sex-sju år.
Vi hade ännu inte vunnit nåt. Vi hade bara en bronsmedalj.
Jag gav honom exemplet med John Wayne i filmer.
Man ser honom inte i början.
I början ser man de sekundära karaktärerna.
Stjärnan dyker bara upp när det börjar bli spännande.
Jag sa till honom att om han ledde spelet ensam från början,
även om han lyckades,
var det inte rätt sätt
att ange takten för resten av laget, som helhet.
Problemet var att han behövde vara mer medveten
om de exakta ögonblicken då laget kunde klara sig utan honom,
och ögonblicken då de inte kunde klara sig utan honom.
Jag tror att det samtalet var viktigt
och mitt svar var enkelt:
"Jag vill vinna medaljer." Jag var redo att göra allt.
Ja, det krävde dagligt arbete,
men för mig var det viktigt, för jag ville lyckas med landslaget.
2007 sa han till mig:
"Jag skulle byta ett NBA-mästerskap
mot medaljer och guld med mitt landslag."
Han är skälet till att jag fick vänta på vinst med landslaget.
Vi mötte en generation otroliga spanska spelare,
kanske de bästa i europeiska basketens historia.
Utan det spanska laget hade vi nog haft tio-elva medaljer.
Varje match mot Spanien var stor.
Även om det var en vänskapsmatch,
för oss var det som att spela i EM eller OS.
Det var intensivt.
Rivaliteten mellan Frankrike och Spanien har nog alltid funnits,
inte bara i basket, utan i många sporter,
Det har alltid varit väldigt spänt.
Innan matchen, i allt runtomkring, i pressen.
Det var mycket spänning mellan spelarna, två lag ville vinna.
Det är en vänskapsmatch.
När man försöker vinna, så…
Man får smällar i basket.
Bra hittat! Det är foul av Rudy.
Han tog tag runt halsen.
Rudy Fernández får foul för osportsligt beteende.
Motiverat.
Jag förstår att de blev frustrerade,
så klart, för vi hade framgång.
Vanligtvis vinner det bättre laget, och eftersom vi vann oftare,
var vi ett bättre lag.
De har fler medaljer än vi, fler guldmedaljer.
De motiverade mig att bli en bättre spelare,
att spela med landslaget varje sommar, för jag ville slå dem.
20 SEPTEMBER 2013 FRANKRIKE MÖTER SPANIEN I EM SEMI-FINALEN
Vi lovade oss själva
att inte bli rädda, oavsett vad.
Det var uppenbart under första halvan
att våra demoner var tillbaka. Vi höll tillbaka.
Om Tony inte hade gett alla en stor boost i halvtid,
hade vi blivit helt utplånade.
I det läget var han den enda
som kunde säga nåt i omklädningsrummet och det gjorde han.
"VI MÅSTE VAKNA, GRABBAR!
VI SPELAR SOM ATT VI ÄR RÄDDA FÖR NÅT."
Jag hängde i korridoren.
Jag hade inte nått omklädningsrummet. Min plan var att säga det till spelarna.
När jag kom dit, gjorde han redan det, med sina egna ord.
"DE LEDER FÖR ATT DE ANSER ATT VI ÄR SKIT!
MAN SER DET PÅ DEM… DE BEHANDLAR OSS SOM SKIT!
JAG SKITER I VAD SOM HÄNDER NU. ÄVEN OM VI FÖRLORAR,
SKA VI SPELA MED STOLTHET! VI SKA VARA TUFFA!"
Han tilltalade dem i så rå ton
att det verkligen triggade teamet.
Det är verkligen så, att efter ett tag,
ledsnar man på att möta spanska landslaget.
Allt löser sig självt.
Jag tror att det talet sammanfattar min karriär i det franska landslaget.
Jag talade från hjärtat och jag ville verkligen vinna.
När de kom ut på planen igen, var de ett annat lag.
Det var ett stort ögonblick.
Vi spelade mycket bättre.
Det banade vägen för oss att spela i finalen och vinna titeln.
EM-FINAL 2013 FRANKRIKE-LITAUEN 80-66
Det har varit en av mina drömmar. Titeln jag saknade.
Cirkeln är sluten.
Det var bara glädje, en explosion.
Jag tror att jag förstörde min soffa av blotta spänningen.
Vi var alla där, hela familjen, och bara… Wow!
Vi ska sjunga låten "Om du inte hoppar är du inte fransk"!
Om du inte hoppar är du inte fransk!
Det var väldigt viktigt för Tony.
Det var viktigt för hans prestationer att ha skapat historia…
…inom fransk basket.
Han ville det så mycket för Frankrike, så det var ett stort ögonblick.
Han började 2003 i Sverige.
Han hade kämpat varje år,
så att vinna…
…för franska laget?
Lysande.
FRANKRIKE TAR SITT FÖRSTA GULD I INTERNATIONELL BASKET
3 OKTOBER 2019 TONY PARKER FÅR NATIONALFÖRTJÄNSTORDEN
SOM ERKÄNNANDE FÖR HELA SIN KARRIÄR
Muhammad Ali brukade säga:
"Mästare", och det finns många här, "skapas inte på gym.
Mästare är gjorda av nåt de har djupt inom sig.
En önskan, en dröm, en vision.
De måste ha talangen", som ni har,
"och viljan,
men viljan måste vara starkare än talangen."
Tony Parker, å Frankrikes presidents vägnar,
och genom den makt jag förlänats,
utdelar jag till dig: Franska nationalförtjänstorden.
Som liten tänkte jag aldrig att jag skulle få nåt sånt här.
Jag visste inte ens att det fanns.
Jag ville bara bli basketspelare.
Min idol var Michael Jordan, och jag ville göra det han gjorde
och tänja mina gränser.
Det var min motivation,
för jag hade villkorslöst stöd från min far,
som gav mig inställningen som krävs för att bli framgångsrik idrottsman.
Min mamma och mina bröder: Tack för ert stöd.
Jag vill inte titta på dem, för då...
Alla jag älskar är här, så det här är svårt.
Ge mig ett ögonblick.
21 SEPTEMBER 2019 UPPVISNINGSMATCH MED MANU GINOBILI
Kom igen, Spurs!
Folket här älskar basket. De är så passionerade.
Jag känner mig som en rockstjärna här. De är så engagerade.
Bollen tillbaka till Tony Parker!
Jag har åkt till Kina i drygt tio år.
Jag har många affärsintressen här. Kina är en stor kärlekshistoria.
Parker 3. Tänd den explosiva hastigheten. Feima FIBA, global partner:
PEAK. Jag kan spela.
-Tack, Tony. -Tack.
Tack så mycket.
Det är tack vare PEAK som jag blev känd i Kina.
De har 6 000 butiker,
och jag är deras främsta atlet, så de kör mycket pr för mig.
När jag var 17 skrev jag avtal med Nike,
och stannade hos Nike i 13 år.
När jag var 30, fick jag ett erbjudande av PEAK.
Jag tackade ja och inledde det här stora äventyret.
De gör fortfarande skor med hans namn,
trots att han har lagt av. Den enda jag vet
som fortfarande får skor designade trots pension, är Michael Jordan.
FRANSKA SKOLAN I SHANGHAI
Att vara stjärna i Kina är en bonus för hans framtida affärer.
När jag var ung, när jag var 17,
var jag tvungen att välja mellan basket och skola.
Det funkade för mig, för jag lyckades som basketspelare,
men jag vet att 95 % av ungdomarna inte har sån framgång.
Därför bestämde jag mig för att öppna en skola
som erbjuder en alternativ lösning för barnen som inte lyckas.
Sportens kraft är otrolig, och hur man kan påverka ungdomar.
För mig är det en av de finaste komplimangerna jag kan få
att ha varit en god pionjär för fransk basket,
att ha inspirerat en ny generation.
När jag kom till San Antonio var Gregg Popovich där.
David Robinson, Tim Duncan, Manu Ginobili var där.
De är alla äldre än jag,
så av respekt är det bara rätt att vänta på sin tur.
2011 minns jag att Pop ringde och kallade mig till sitt kontor.
"Jag har sett dig med franska landslaget i sommar.
Jag såg hur du pratade med dina lagkamrater.
Jag har läst intervjuerna om hur du gick till deras rum för att motivera dem.
Jag tror att det är dags för Tim Duncan att ge dig stafettpinnen,
så nu blir det ditt lag.
Det du gör med det franska landslaget är vad du behöver göra med Spurs."
Så gick det till.
Och de har inte Tim Duncan ute… Parkers poäng! Åh, mamma!
Innan var jag femte hjulet.
I det ögonblicket blev de mitt lag. Jag var "franchisespelaren",
som de säger i USA.
Det var då folk började säga
att jag var en framtida "Hall of Famer".
Jag blev framröstad som en av NBA:s fem bästa spelare.
Det var mina bästa säsonger i NBA.
TONY PARKER OÅTKOMLIG
Pop la sig inte i lika mycket
i fråga om Tony. Han gav honom mer frihet.
Han fick lite friare tyglar
än när han var 19 år och hölls väldigt kort.
Att de förblev tillsammans skapade nog ett band som är svårt att hitta.
Det förändrades. I början
var han respekterad för sin talang.
Han kunde få saker gjorda och det är liksom automatiskt.
Men när han lärde sig om beslutsfattande,
vad den här spelaren kan behöva eller vad den spelaren kan behöva,
det var då han utvecklades
och blev en mentor för ungdomarna som kom in.
Det var en av de mer givande sakerna jag har gjort inom sport,
för när man är med någon så länge… Det var likadant med Manu och Tim.
När man ser dem växa som personer,
och genomlida upp- och nedgångar med dig,
betyder det mycket med tiden.
INSPIRERADE AV SIN NYA LEDARE,
TOG SIG SPURS TILL FINAL 2013 OCH 2014
DERAS MOSTÅNDARE: LEBRON JAMES MIAMI HEAT
… fångar, sätter upp en trea.
Missar. Retur. Ut till Allen.
Hans trepoängare… Pang!
Det står lika med fem sekunder kvar.
Vi var nästan mästare i finalen 2013.
De började ta fram repen och trofén.
De var redo för ceremonin.
Några sekunder från slutsignalen
skjuter Ray Allen en trepoängare från hörnet.
På grund av de tre poängen, vann vi inte det året.
Det motiverade oss att ha en nästan perfekt efterföljande säsong.
Man är så nära att vinna och får återigen möta samma lag.
2014 spelade vi nog som bäst
med Spurs.
Den visade vår förmåga att komma igen. Det var fantastiskt.
Välkomna till San Antonio, Texas,
där NBA-finalen återupptas
och kanske avslutas i kväll.
Vi var kända för vårt försvar.
Man spelar på en halv-plan med Tim Duncan.
Kanske lite mindre sexigt, men det funkade och vi vann.
Men 2014, när Pop bestämde sig för att låta mig leda laget…
…kretsade allt runt mig. Alla våra spel började med mig.
Vi försökte använda mina färdigheter.
2014 var vi på topp.
Det är sant att i den här finalen och i alla slutspel…
…spelade vi vår bästa basket.
Han sätter den med vänstern.
Jag njöt av den stunden, för det hade tagit sju år
att vinna ännu en titel.
Det kändes som en evighet. Jag minns precis allt.
Jag hade tagit dit alla mina vänner, hela familjen.
Det kunde vara vår sista chans att bli NBA-mästare.
Alla måste vara där.
Vi är mästarna!
Vi är, vi är, vi är mästarna!
När man tittar på historien och spelarna som vunnit fyra titlar, är listan kort.
Ibland är det svårt att greppa,
när jag ser mitt namn där, och jag tänker för mig själv:
"Jag upplever nåt otroligt
och jag uppskattar vartenda ögonblick."
Och jag vann med Boris.
Det gör storyn ännu vackrare, för jag vann junior-EM med honom.
Sen vann vi EM ihop.
Sen blev vi NBA-mästare.
Det är som en dröm från när vi var barn och gick på INSEP, på samma lektioner.
Om man hade sagt då att vi skulle göra det här,
hade jag inte trott det.
Efter 18 säsonger och fyra NBA-mästerskap,
meddelar framtida Hall of Famer, Tony Parker, att han slutar.
Sjutton av arton säsonger spelades för San Antonio,
och sista säsongen var med Charlotte Hornets.
Jag blev väldigt förvånad…
…för hans sista match med Charlotte var mot oss, Orlando.
Han spelade inte, så jag blev förvånad.
Jag hade velat se honom lämna Spurs,
göra nåt för att fira.
Jag trodde att han skulle spela ett år till för Spurs och avsluta där.
Jag överraskade många med mitt beslut.
De flesta atleterna säger så klart att man måste spela
till man inte kan gå längre, när kroppen är slut.
Med tanke på min säsong, som statistiskt sett var bättre än året innan,
fick dem att tro att jag skulle fortsätta.
Många lag ringde min agent.
Jag kunde ha återvänt till Spurs. Vi pratade om det.
Men jag tänkte: "Det är inte samma sak längre."
Så, jag landade i mitt slutliga beslut,
vilket var: "Kom igen, jag slutar."
När man har tillbringat 20 år på att förbli i toppform,
kan jag säga att min kropp gillar att få vila lite,
äta lite ost, dricka lite vin. Jag tror att min kropp gillar det.
11 NOVEMBER 2019 FÖR ATT HEDRA HANS KARRIÄR
HAR SAN ANTONIO SPURS BESTÄMT ATT PENSIONERA TONY PARKERS 9:A.
TACK, TONY
Jag trodde aldrig att det skulle hända i min karriär.
Jag hade inte kunnat drömma om det. Det var lite overkligt.
Alla jobbar hårt för att lämna sitt avtryck,
nåt slags arv. Det är vad vi alla vill.
TACK, TONY
Vi vill ju att folk ska minnas vad vi gjorde, varför vi var här.
Och när man har en tröja som hänger i takbjälkarna,
ser folk alltid på den där tröjan och tänker på
vad man betydde för laget, för staden.
Inget fan ser på tröjan och säger:
"Jag minns när han gjorde bort sig."
Folk ser på tröjan och minns vilken inverkan
han hade på laget och staden.
Hej, allihop. Hur mår ni? Jag kan inte hälsa på var och en.
-Är allt bra? Ha så kul. -Ja.
Tack, Tony.
Jag är stolt över honom på grund av det han har blivit.
Och på grund av det han gör.
Han är fortfarande involverad i basketen.
Som storebror, så att säga,
känns det så, att se honom, varifrån han kommer.
Jag är så glad och stolt över Tony.
Du ska få en souvenir.
-Stadig. -Sista gången.
Det är en stor ära, för ingen annan kan använda
nummer nio i San Antonio.
Hans tröja hänger i arenan för evigt.
Vi ska verkligen fira vår vän.
Visa vår uppskattning för hans arbete och allt han har gjort under alla år.
Inte för att nedvärdera eller underskatta andra,
men det dröjer länge innan vi ser en fransk basketspelare
göra det Tony har gjort. Jag är död då.
Bara att få se en fransman spela i NBA…
…gjorde mig så glad.
Men han har uppnått galna saker.
-Nu? -Nej, du har tid på dig.
När matchen är över.
-Gå, för den börjar. -Femton minuter, eller hur?
TJ & PIERRE TONY PARKERS BRÖDER
-Det är otroligt. -Varför?
Det är allt.
Jag kom till rummet. Jag såg den svarta grejen.
Mina ben började skaka före talet.
Man tänker att man vill kunna styra sina känslor lite.
Jag vill inte återuppleva det som hände när jag fick nationalförtjänstorden.
Jag kunde inte prata.
Jag övade på mitt tal och blev skakig i benen.
-Jag tänkte: "Jag tar en drink." -Bra idé.
Det är okej.
Är du okej?
-Nu kör vi. Den här vägen. -Är du okej?
-Pappa! -Mår du bra?
Var var du, pappa?
Jag var där, med mina vänner.
Härnäst ser vi Tony Parkers avslutningsceremoni.
En applåd för…
Tony Parker!
När man kommer in
och 20 000 personer applåderar och visar dig respekt
och så mycket kärlek…
…värmer det verkligen i hjärtat.
Jag är väldigt tacksam, så det kändes lite overkligt.
Tony, jag…
Jag vill be om ursäkt för den fysiska och psykiska misshandeln
jag har utsatt dig för under din tid här.
Han har gjort mig till en bättre person. Det är ömsesidigt.
Men när man är ärlig mot nån,
och de vet att man verkligen bryr sig om dem,
och man kan kritisera dem, men sen klappa dem på axeln,
och de vet att man bryr sig om saker utanför planen,
när man kan prata om annat än basket…
En liten fransk pojke som jag inte hade förväntningar på,
blir en av mina bästa lagkamrater och bästa vänner,
och jag tror att det är det mest speciella med det.
Vänskapen och bandet oss emellan är det jag älskar mest.
Jag älskar dig också och vi ska vara tillsammans för alltid.
Vi har för evigt förändrat vår sports historia.
Det var första gången jag insåg
allt som Tim, Manu och jag hade uppnått tillsammans.
Vänligen rikta er uppmärksamhet mot norra sidan
av AT&T Center,
när vi hedrar nummer nio för evigt.
Han är 15-åringen
som drömde om att lämna…ett avtryck…
…inom basket och gjorde det.
Ge ännu en applåd för nummer nio,
Tony Parker!
Jag såg mig omkring och tänkte:
"Wow. Det är hans tröja. Ser du?"
Det var känslosamt.
En sista gång, alla tillsammans.
Ett, två, tre.
Kom igen, Spurs!
Tack!
-Där borta. -Är jag där borta?
-På min mammas liv, fortsätt. -Jag går.
PRIVATFEST HOS TONY PARKER
Jag älskar att dela med mina vänner. Så jag bestämde mig för att bjuda in alla.
Bjuda in 250 personer.
Det är många flygbiljetter!
Maître Gims, min man.
Tack, kära vän.
Jag hatade att se…
Jag hatade att min son fick se den sidan av mig. "Kom igen."
-Jösses… -Vad roligt.
Jag var glad, nöjd.
För det kändes som en fest för alla, för det är inte bara jag.
Alla spelade en roll i min karriär.
Så, det var lite overkligt.
Jag vill tacka er från botten av mitt hjärta, alla som donerat.
Det här är presenten.
Tony!
Må du få ett långt liv! Du är en legend.
Vi åker tillbaka till Kongo tillsammans.
Tre, två, ett, nu kör vi!
TILL MINNE AV KOBE BRYANT 1978-2020
Titta på allt det där!
Nu kör vi, team.
Det här är galet.
Han nöp mig!
Undertexter: Marie Roos