Downloaded from YTS.MX
Ljudet är på.
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Vi intervjuar Alex i baslägret. -Fint.
Då kör vi. Börja prata. Säg intressanta saker.
Jag älskar sådant här.
Vi har väldigt bra bergsklättrare, och sedan har vi Alex Lowe.
Alex Lowe, som många tycker inte har någon motsvarighet i bergen.
Den bästa bergsklättraren som finns.
Troligtvis den bästa någonsin i världen, kallad den ultimata amerikanska hjälten.
Jag håller inte riktigt med om ditt uttalande:
"Världens bästa bergsklättrare."
Det finns mest bara envisa klättrare som vägrar att ge upp.
Det finns inget tvivel om att något i min kemi...
attraheras av risker.
Men jag anser mig inte vara en risktagare, utan en riskkontrollant.
Så, den sista frågan är något som vi alla är imponerade av
eftersom du även är en familjeman.
Hur är det att jonglera dessa två stora saker i ens liv?
Det är det svåraste jag gör och det mest givande jag gör.
Fru och tre barn.
Ja, min fru heter Jennifer och jag har tre pojkar.
Max är den äldsta, han är tio.
Max och Sam och Isaac, de följer med mig överallt.
Det kan inte bli bättre.
Ja.
Jag älskar det.
Jag tror inte att någon har sett de här diabilderna på typ 20 år.
Ja.
Har aldrig haft någon anledning att leta igenom dessa minnen.
Förrän man får ett barn och han vill göra en dokumentär om...
...vår familj.
Jag har delade känslor om att ta fram allt till ytan för alla er.
Vad är det?
Alex sista notering.
"Kl. 06.00 åka till Tibet."
Jösses.
Är den på? Eller inte riktigt?
-Och där är Max. -Herregud.
Det är jag. Det är en klättring jag gjorde.
Jäklar. jag har inte sett de här. Jag hade helt glömt.
PROD. TORN RULLE A01 JENNI TAGNING 01 REGISSÖR MAX LOWE
Du har inte borstat ditt hår.
-Jo. Det här är min look. -Är det så du borstar ditt hår?
Gulligt. Det är Sammy. Jag kommer inte ihåg att jag har sett dessa foton.
-Okej. -Är du redo?
Ser du fram emot det?
Nej.
SAM MELLANBROR
Varför inte?
För jag är ängslig.
Vi gör fortfarande samma miner när du tar foto på oss.
Varför är du orolig?
Det känns som det kommer dra upp saker till ytan.
och sedan får vi se om vi kan återhämta oss från det.
Vilka fina kläder.
Han var bara en liten bebis.
Jag antar att jag är nyfiken på varför du vill göra filmen.
Med tanke på att det är någonting som vi inte har utforskat bland...
ISAAC YNGSTA BRODERN
...oss själva, speciellt mycket.
Där är Alex. Det är första fotot på Alex.
Titta på honom.
Jag var tio år gammal...
den 5 oktober 1999.
Jag kommer ihåg att mamma var helt förstörd...
och kunde inte ens behärska sig.
Hon sa bara att pappa är försvunnen.
Han var en superhjälte för mig när han levde.
Men de hittade aldrig hans kropp.
Som en astronaut som försvinner i rymden.
Jag tror ingen någonsin skulle kunna ifrågasätta hans kärlek för vår familj.
Men...
han valde att vara där, så...
Jag antar att det är lika bra att börja från början.
Var träffade du Alex första gången?
Jag arbetade i en liten affär.
Alex kom in och han var en ung, sprudlande kille.
Jag kommer ihåg att jag bara tittade på honom och tänkte,
"Vem är den här killen? Herregud, titta vilken energi han har."
Med hans rufsiga, långa hår, lite smutsig.
Och jag tänkte, "Herregud, den här killen är...
"en drömkille."
Jag var så förälskad i honom.
Men han var en klättrare.
Så jag trodde inte för ett ögonblick att jag skulle bli tillsammans med honom.
Jag tänkte, "Det här blir en rolig liten förälskelse.
"Jag kommer uppleva lite äventyr med den här killen."
Och vi levde så i ett par år.
Men när han friade till mig
förvandlades jag bara till gelé
och sa "ja" med en gång.
För jag sa, "Jag kan inte föreställa mig ett liv utan dig."
Nu kör vi.
Vad tyckte du första gången du träffade honom?
Jag har aldrig känt någon som Alex.
Jag har specifika minnen från när jag is-klättrade med Jenni...
ALICE PHINNEY JENNIS BÄSTA VÄN
...för det var alltid väldigt skrämmande.
Tack. Skärp dig.
Det är roligt.
Han hade gränslös energi. Bara otroligt mycket energi.
Han hade bara ett behov av att få utlopp för den.
Okej, nu vill jag verkligen göra det.
Vi levde i ständig skräck för telefonsamtalen
från Alex, för han ville iväg på morgonen.
Jag kommer ihåg att jag svarade en gång och han sa...
BILL BELCOURT KLÄTTRINGSPARTNER
...jag hade inte... Jag sa bara "Hallå?" Och sedan hörde jag,
"Hej Bill, det är Alex.
"Du kan väl komma hem till mig klockan 4.00?
-"Klockan 4.00? -Ja, vi ses då." Klick.
Vi blev väldigt goda vänner.
ANDREW MCLEAN KLÄTTRINGSPARTNER
Det var nog för att jag sa "ja" väldigt ofta. Ja.
Men jag var bara en medelmåttig klättrare.
Vad säger du? ska vi köra?
Det blir inte mindre.
Men det var Alex som sa, "Oroa dig inte, det ordnar sig."
-Lycklig! -Jag vet.
Jag skulle kunna ta bort väskan,
men filmen blir nog bättre om jag inte gör det.
-Okej. -Har du roligt?
Så hans live verkade kanske lite vårdslöst på den tiden?
-Tja, så... -Var det...
-Och... -Var det er åsikt?
Ja, på sätt och vis.
Ja, det var det.
Men jag tror att om man tänker på hur mycket Alex tränade,
faran för honom är mycket mindre än den kanske verkar.
Hur var det med planer på att starta familj?
Alex var rädd att han skulle förlora friheten att klättra så mycket.
Så vi var tillsammans i sju år innan...
...vi bestämde oss för att välkomna dig till världen.
Men som med alla nya fördrar, om du är där under förlossningen...
man kan inte fatta det.
Han höll dig inlindad i sina enorma, långa armar.
Hans händer var så stora att när han satte sin hand mot min så här,
så vek sig hans fingrar runt mina.
Du var en tjurskallig terrorist. Vi kallade dig för Mad Max.
Herr Trubbel.
Du var ganska brådmogen. Du pratade nästan innan du gick.
GRATTIS PÅ FÖDELSEDAGEN MAX
Så vi hade fattat en massa vuxenbeslut.
Han skulle jobba för ett oljebrunnstjänstföretag.
Och vi hade precis köpt ett hus och vi trodde att vi skulle stanna där.
Men sedan...
fick han ett jobb på Everest.
Det var ganska oroande för han ville säga upp sig på sitt jobb.
Men han skulle tjäna en massa pengar.
Så jag sa, "Ja, gör det."
-Du uppmuntrade honom? -Ja.
Han var ganska vild.
Förstår du? Man kunde inte tygla in honom.
Och jag gillade det.
Och jag kommer ihåg att NBC News ringde till mig,
"Din man blev precis den 40:e amerikanen
"som besteg Mount Everest, vad tycker du om det?
Och du fyllde två samma vecka.
Jag hade tur på Everest, att jag var däruppe helt ensam.
Det var så vackert, och...
Jösses, det var bara en väldigt fridfull, underbar känsla.
Tror du att klättring kom först för honom?
Jag vet... Jag vet inte.
Jag skulle vilja säga att han hade ett ostoppbart behov
för den fysiska aktiviteten.
Och han var tvungen att göra det. Innebär det att ni kom i andra hand?
Han älskade er hejdlöst, men han kunde inte låta bli att göra det.
En sak som verkligen har hjälpt mig
är en djärvhet blandad med tillräckligt med erfarenhet...
för att veta gränserna.
Ja, nu kör vi.
Kan du komma ihåg första gången du träffade Alex?
Ja.
Vi hade hört talas om varandra.
Men Alex hade blivit hyllad mer än mig. Så, när han flyttade till staden...
så var jag inte längre kung.
Men det var coolt.
Vi vaknade bägge på morgonen och sa, "Vi går och klättrar."
Det är ungefär som en hund som vaknar och tänker,
"Vi måste leka med bollen nu.
"Inte om 15 minuter, nu."
Om man ska klättra med Alex, så måste man klara uppgiften.
Och Conrad var en av de få som kunde det.
Hur snabb och hur svår rutt klarar vi av?
Och hur tuff är du egentligen?
Conrad och Alex...
blev partners.
Okej, Conrad. Sätt igång.
Men Conrad blev den starka bakgrunds- sångaren eller andre man till mannen.
Vår orädda ledare, Alex Lowe.
Nu kör vi!
Powerglide!
Det var omöjligt att inte veta vem Conrad och Alex var om man klättrade.
De var den dynamiska duon, ikoniska figurer som på många sätt...
JIMMY CHIN KLÄTTRARE & REGISSÖR
...så som man ser superhjältar.
Hur tog de sig dit? Hur gjorde de det?
De gjorde saker som var så extraordinära att folk som inte klättrade
visste vem de var.
Plötsligt blev klättring populärt.
Företag började lista ut
hur de skulle använda idrottsmännen för reklamsammanhang.
The North Face hade riktiga kontrakt, och helt plötsligt sa folk,
"Verkligen?
"Verkligen? Kontrakt?"
Helt plötsligt är man proffs.
Som proffs vill man...
utmana.
Trots att vi inte var biologiska bröder...
sa var vi definitivt bröder av samma passion.
Vi ville båda göra mer.
ABC ALEX LOWE BERGSKLÄTTRARE
Du fortsätter göra det här, du är pappa.
Undrar du någonsin om det är lite själviskt
-att ge dig ut på dessa äventyr? -Jag har lite problem med det.
Men många associerar den frågan med den inbyggda risken och för mig,
är det... det finns risk med allt man gör i livet,
och man väljer sina risker.
På den tiden, var han en av de få killarna som hade familj?
Absolut. Inom klättringskommunen så var det väldigt ovanligt.
"Har du barn? Hur kan du ha barn? Det...
"Man måste vara en ansvarsfull vuxen för att ha barn."
19.26 8 december 1993
-Happy birthday to Sam -Happy birthday to Sam
-Happy Birthday, dear Sam -Happy Birthday, dear Sam
-Happy Birthday to you -Happy Birthday to you
Det var utmanande att uppfostra barnen...
oftast ensam.
Jag blev arg på honom. Jag sa, "Du är bortrest för ofta.
"Vi har barn och de behöver sin pappa.
"De älskar dig och vill att du är hemma mer."
När Isaac föddes var det ännu svårare.
Hur länge under en 12-månaders period är du bortrest?
Det borde du fråga Jennifer.
Och vad gör hon?
Hon är konstnär. Hon målar, säljer sin konst.
Är det prövande? Eller är det en sådan evolutionär sak
att det löser sig?
Åh nej. Det är definitivt prövande. Ja. Vi kompromissar mycket.
Det var svårt att jonglera min karriär som konstnär och vara en bra mamma.
Alex brukade kalla din mamma för Helgonet Jennifer.
Hon förstod friluftslivsstilen, men mer än något annat
så hanterade hon Alex resande.
Alex var lite avundsjuk på Conrad.
För Conrad kunde göra som han ville. Han hade ingen fru,
så han kunde ge sig iväg på en expedition när som helst.
Om han inte fick sin fix...
så kunde han vara ganska outhärdlig.
Speciellt om han kände sig som ett inspärrat djur.
Han blev frustrerad. Han var otålig, och hade ögonblick då han exploderade.
Han skrek på en och man blev rädd.
Alex var inte en perfekt karaktär.
Han var inte en perfekt karaktär.
Pratade du någonsin med honom om tvivel att han kunde balansera att ha familj
och att vara en klättrare?
Javisst.
Det var svårt för honom.
Han skickade brev som var flera sidor långa.
Han funderade mycket.
Han undrade om vi skulle klara oss bättre om han gav sig iväg,
och vi hittade någon annan som kunde ta hans plats?
Stilla natt...
Du var äldst och du kände honom bättre än dina bröder.
När Alex gav sig iväg så var du mest medveten om det...
och du var mest medveten om vad död innebar.
...är kommen
Oss är en frälsare född
QUEEN MAUD LAND, ANTARKTIS
Det är den enda raden jag kan.
GOD JUL
"God Jul pappa, vi tänker på dig på denna speciella dag.
"Vi saknar dig. Vi skickar kärlek med det här kortet.
"Vi har alla tre skrivit ett brev som finns med här."
Se vad de säger.
Max sa...
"God Jul pappa. Jag saknar dig. Kom hem snurt."
Det ska nog vara "snart". "Och vi kan spela "fial"...
"tillsammans. Och vi kan spela biljard. Kram Max. Till pappa."
Okej. Tack, Max.
Rätt galet ställe att fira jul på.
Långt ifrån dem.
Vi intervjuar Alex.
Och första frågan är att berätta
varför det är så speciellt att klättra i Antarktis?
Enligt min åsikt så är det den sista sanna vildmarken
som finns kvar på planeten. Man vet att man är ensam.
Det är så nära jag kommer vara under min livstid
till en annan planet.
Men det blir svårare och svårare med åren.
Jag tror att mycket beror på min familj.
Det svåraste är...
Jag spenderade många, många år i tält innan jag hade en familj.
Det var inget märkvärdigt. Vi hade en massa böcker vi kunde läsa,
det var lätt att fördriva tiden.
Det är inte lätt att fördriva tiden längre.
Om jag inte ständigt går framåt mot mitt mål...
att avsluta den här resan och åka hem till mina barn,
då blir det svårt för jag önskar att jag var med dem.
Okej, Max, låt oss prata om det här.
Vad tänker du på?
Ingenting.
Okej. Så, vad ska vi göra idag?
-Åka skidor. -Okej. Vad äter du, Isaac?
Är det vad skidåkare äter till frukost? Okej, Sam.
Tycker du om att åka skidor?
-Skidor! -Ja.
Hur mycket tycker du om det?
En miljon dagar.
Det är väl för länge, eller hur?
Tycker ni om att vara med i filmen?
Det gör vi.
-Åker du fort? -Ja.
Åker du jättefort?
-Ja. -Åker du över höga hopp?
-Nej. -Nej.
Coolt.
Om du skulle beskriva för någon hur han var, hur skulle du göra det?
Jag vet inte, ärligt talat...
det enda jag har att beskriva honom med är i princip det han gjorde. Jag har...
inga riktiga minnen av honom.
Kom igen, kompis. Bra jobbat.
Du är jätteduktig.
-Är det en av dina pojkar däruppe? -Ja.
Jag vill filma dem när de åker skidor,
så att de tycker det är pinsamt när de blir äldre.
Vad kallar du det, Max?
Rumpglid!
-Det är ju spännande. -Ja.
Har du några minnen av Alex?
Inte direkt. Nej.
Vid det här läget känns det...
...som någon slags...
...dröm eller något.
Är du glad att träffa pappa?
-Ja. -Kan du ge mig en stor kram?
Tror du att våra liv hade varit helt annorlunda?
Om Alex inte hade dött?
Det tänker jag ofta på.
Vi har alla en glorifierad uppfattning om vem Alex var.
Att han var typ som Stålmannen.
Ibland är det lätt att föreställa mig...
att jag kunde vara en bättre människa...
i ett annat liv någonstans eller...
Jag vet inte.
Resan hem. Vad sägs om det?
En massa trötta skidåkare.
-Är du trött, Max? -Ja.
-Ja? Åkte du mycket?
-Ja. -Tvär. Vad sägs om den här killen?
Tror du han är utmattad?
Hej, Sam. Är du utmattad?
Bra jobbat, killar.
Jag har fina skidkompisar.
Ja.
Kommer du ihåg sista gången han kom hem?
Svagt.
-Blås! -Blås!
Gör det, kompis!
North Face planerade resan...
...till Shishapangma i Tibet.
Men han hade vissa tvivel och sa:
"Herregud, det känns som jag precis kom hem.
"Jag kanske ska strunta i den här resan."
EXUM BERGSGUIDER OCH KLÄTTRINGSSKOLA
Så ni åkte och klättrade tillsammans.
"Vi ska klättra upp för Grand." Du tyckte det var så spännande.
Och det var på den resan...
...som ni blev väldigt nära vänner.
Kommer du ihåg det?
-Litegrann. -Litegrann?
Du måste komma ihåg något för du är lite tårögd.
-Ja. -Ja. Det var då han frågade mig
om han skulle åka till Shishapangma eller inte.
Jag vet.
Och vad sa du?
Jag tror jag sa...
jag förstår. Jag förstod att han var tvungen.
Det var det jag... det var det han gjorde.
-Det var hans jobb. -Ja.
Ja.
Det är den historien som har gått runt i mitt huvud över åren.
Jag vet, det är...
det är svåra minnen att ha, eller hur?
Tja...
Jag har mina egna.
NORTH FACE EXPEDITIONER GLOBAL EXTREMES MT. EVEREST
Vet du vad du letar efter, Max?
Ja.
Grejer där det står Shishapangma. Eller vi kallar det Shish.
Det ser bekant ut.
-Här har vi det. -Ja, det är dem här grejerna, kompis.
ABC MORGONEN EFTER OLYCKAN
Så, det här är brutalt, men det är...
Conrads intervju. Den här är känslomässig.
MIKE BROWN FILMSKAPARE 1999 SHISHAPANGMA EXPEDITIONEN
Ja. Jag är nyfiken på att se om det finns något förutom...
Ja, vad den innehåller, vad vi redan vet.
Ja. Det här blir inte roligt, Max.
Beredd?
Ludet rullar. Och börja.
Okej.
Vad hände?
-Jag har ingen aning. -Ja.
-Såg ut som fåglar. -Ja.
Att åka skidor längs den södra sidan av Shishapangma var målet.
Ett ganska vilt och...
galet ambitiöst mål att uppnå.
Det finns många risker som vi inte känner till.
Vi har alltid vädret och vädret styr bergen.
Lägger det mer snö i ravinen? Är den snön ostabil?
Finns där ett svagt lager?
Utsätter vi oss för onödiga risker?
Åh, ja!
Vad är det här för ställe?
Åh, det här är B.C. Det här är nirvana.
Det är här vi ska hänga...
och bara njuta av bergen.
Det är så kul att vara här med dig.
Det är här jag verkligen... trivs.
-Ja. -Det känns alltid bra att komma upp
-på den här altituden. -Ja.
DAVID BRIDGES KAMERAMAN
Ja, jag har faktiskt skäggväxt. Inte mycket, bara lite.
Anförtrodde han dig med mycket?
Han och jag var tältkompisar på den resan.
Han insåg att han var en resa för många.
och att konstanta expeditioner var en påfrestning för hans familj.
Han ville vara med dig.
Han sa att du ville åka till Disneyland.
Och istället för att det handlade om klättring eller något liknande,
så var det, "Åh, det här är något som
"barnen ville göra, jag behöver lyssna på barnen."
Och han ville åka dit.
Hade ni mycket snö?
Ja, det finns mycket snö på den här heta platsen.
BERND EBERLE KLÄTTRARE
-Många laviner. -Jaså? Det är bara...
-bara puder eller platt... -Lite puder från i natt.
-Ja? -Ja, igår kväll kom...
-Ja. -...kom en del...
-en del laviner. -Otroligt.
-Så, sent på dagen? -Var?
Information insamlad, det kan vara farligt på eftermiddagen häruppe.
Gå tidigt.
Så, tidigt är bättre.
-Ja. -Det brukar det vara.
Okej.
Hej!
Ser ut som en puder dag.
Och denna snöiga morgon, gav Gud oss latte.
Ja.
Kan du bara beskriva den dagen i så mycket detalj som möjligt?
Okej.
Vi hade pratat om att det skulle vara en vilodag.
Okej, lattes, Andrew.
Men vi hade energi för att göra något.
Grazie.
Väldigt gott på en snöig morgon. Väldigt gott på en fin morgon.
Och...
vi tittade upp och vi såg att det fanns en...
en lavin som hade utlösts.
I det ögonblicket togs vi till den mest primitiva av hjärnan
som berättar vad du ska göra för att överleva.
Och David och Alex sprang i en riktning och jag sprang i en annan riktning.
Snön lyfte upp mig.
Jag tänkte, "Jag kommer dö idag.
"Döden händer."
Här.
Så Conrad, du kanske kan berätta om...
hur du fick såren på ditt huvud.
Sådär.
-Ja. -Jag sprang ifrån en lavin.
Men två människor gjorde inte det.
-David Bridges och Alex Lowe. -Är det den killen?
Det finns en i en miljardschans att dessa killar på något sätt
kröp ut från en spricka. Men man vet aldrig.
Ja.
Och...
jag menar, utan signaleld,
kan man bara hoppas på att en handske eller en fot sticker upp.
Ja.
-Jag vet inte. -Ja.
Där klumparna är där,
är det där ni sprang?
-Var ni där? -Dem var det, ja.
De var där klumparna är.
De är inte...
Ser du att det faller ner?
-Mer fluktuationer. -Herregud.
Vad gör vi häruppe? Det här är dumt.
Där är rörelse överallt.
Jag hoppas bara att det var över fort för killarna.
Med tanke på hur Alex var så förväntar man sig att...
han ska vifta med handen eller något.
Det är bara så kusligt...
att tänka på att två vänner är begravda där ute någonstans.
En riktig känsla av hjälplöshet, du vet, efter det hände.
Jag bara stod här, och bara, "Alex, Alex!"
Och du vet, en kuslig tystnad, klar.
Tja, det är...
Vad finns det mer på den?
Det är bara mer saker som det.
Tack för att du filmade det.
Jag är ledsen.
Det var på morgonen.
Jag hade precis tagit dig och Sam till skolan.
Jag hade kommit hem med Isaac. Han var nog i sittvagnen.
Och telefonen ringde.
Först var det dålig signal och jag trodde att det var Alex.
Så jag sa, "Alex? Alex?" Du vet?
Till slut blev signalen bättre och jag kunde höra
Andrews röst och den var väldigt darrande.
Och...
han berättade att där var en lavin och...
"Jag är väldigt ledsen, Alex är begraven."
Och jag pratade med Jennifer och det var... och där...
"de är borta."
Jag kommer fortfarande ihåg hur Conrad sa "Jennifer, Jennifer, Jennifer,"
för hon sa...
"Gå dit upp och hämta honom. Hitta honom."
TVM Station 42, Ledaren bland nyheter, detta är News at Six..
Sökandet efter bergsklättrare Alex Lowe har avslutats.
Den legendariska bergsklättrarens kropp kommer att förbli begravd
under en lavin i Himalaya. Den 40-åriga Bozeman-bosatta mannen
och kameraman David Bridges förmodas vara döda.
Alla här på Shishapangma expeditionen
är djupt förkrossade.
Två fina människor är försvunna.
Och från min egen synpunkt, Alex var en av mina närmsta vänner,
och den sympati vi känner för Jennifer, hans fru,
och deras tre söner...
Max, Sam, och Isaac.
Det här är Conrad som loggar ut. Tack.
Visste du att de var döda?
Ja.
Ja, där var...där var en avslutning i det hela.
De första dagarna höll jag hoppet vid liv
att han var i en spricka och han skulle gräva sig ut därifrån.
För han var Stålmannen.
Jag kommer ihåg hur hemskt det var att gå ut på verandan...
och det var rubriken i tidningen.
"Alex Lowe, död."
För då blev det mer verkligt.
Isaac var bara tre.
Jag grät mer runt honom för jag trodde att han var mer omedveten.
Och han kom till mig och sa, "Mamma, du behöver inte gråta längre.
"du kan sluta gråta , mamma. Det är okej." Och han var tre.
Det var det svåraste... det var nog den svåraste delen,
förstår du? Jag försökte låta bli att gråta inför barnen och jag gick
in i duschen och grät.
Jag var nere på hans kontor
innan vi hade rensat undan hans grejer, och jag tittade runt
och tänkte, "Jag kommer aldrig se...
"min pappa igen."
Jag tror det var första gången som jag började gråta.
Kommer du ihåg hur du mådde?
Ja. Rädd.
Ledsen. Förvirrad.
Jag kommer ihåg att Sammy sa..
"Vi kanske kan hitta hans kropp och klona honom...
"och få tillbaka honom."
Begravningen hölls väldigt snart efter olyckan.
En liten... jaksklocka från vår senaste utställning.
Du vet, en vecka senare.
Delvis för att jag inte ville vänta.
Han var så stolt över sina söner.
Och älskade dem oerhört.
Trots att han kämpade med att vara pappa och bergsklättrare
på samma gång.
Han sa alltid att kärleken för hans familj
var den bästa saken i hans liv och det tror jag är sant.
Jag kommer inte ens ihåg det.
Tack.
Känns som jag kanske bara förnekade det.
Verkade jag annorlunda?
Du brukade gå ut och sitta på taket.
Jag tror att du gick ut dit och satt och grät och tänkte på saker.
Men du kände det som om du kanske behövde vara den lilla mannen i huset.
-Jösses. fick en. -Ute i mitten?
Så du blev lite beskyddande över mig...
och beskyddande över dina bröder.
Och jag tror att du fortfarande trodde att han kunde komma tillbaka.
Du höll hoppet levande.
Ja, här är en...
tavla som Alex målade till mig...
när han var på Shishapangma på min födelsedag.
Och han hade skickat den från baslägret.
Så, jag fick den i posten efter lavinen.
GRATTIS PÅ FÖDELSEDAGEN MAX
Så... jag tror att när jag fick...
...hans brev så antog jag att han hade skickat det efter
han ansågs ha dött.
Så det måste ha betytt att han fortfarande levde.
Och det var som om jag var frusen...
med Alex.
En lavin begravde...
REPORTERAR
och dödade en av världens bästa,
40-år gamla Alex Lowe.
En kändis bland bergsklättrare,
den största stjärnan.
Ett foto visar Alex när han kämpar sig upp för berget
med en frusen, skadad klättrare på ryggen.
I en annan epok hade han kunnat vara Marco Polo.
Han är killen som dyker upp en gång vart 100:e år.
Lowe var gift och hade tre pojkar.
HANS VÄNNER ÄR BORTA
HANS LIV ÄR EN SÅPOPERA HANS KARRIÄR ÄR I OVERDRIVE
PRISET FÖR ATT VARA CONRAD ANKER
Det skulle ha varit jag.
DEN SISTA MANNEN KVAR
Överlevarens skuld är hemsk.
Det värsta är att man har en massa...
väldigt...
ohälsosamma tankar som...
-Jag tror att... -Som vadå?
Man vill ta sitt liv. Och det är bara...
Man ser sig själv som att inte... som att vara...
av mindre värde än den andra...
den andra...
den här... personen som dog.
Jag var bara så ledsen för det han skulle göra för er
som pappa, skulle aldrig kunna hända.
Jag menar, vad kan jag... vad kunde jag göra för Alex?
Vad kunde jag göra för att ta hand om honom, vad skulle det bli?
Jag packade...
Toyota Tercel...
och körde till Montan för julen.
Och jag var tillsammans med er över julen.
Jag kommer ihåg när Conrad kom till huset.
Jag bara tittade på honom och han kunde knappt behärska sig.
Så fort jag såg honom, du vet, jag kramade honom,
och han sa: "Jag ska åka till Disneyland med er.
"Det var det Alex ville göra och jag vill vara där med er."
Det var grymt roligt!
Man snurras runt på den.
Att vara med honom kändes som att vara nära Alex.
Det kändes verkligen som en bekväm gammal sko.
Vad minns du av det?
Jag kommer ihåg att det var...
väldigt tröstande att han var där, som om jag hade två föräldrar igen.
ISHAVET
Sam kom fram och sa:
"Kan du vara vår pappa?
"Det skulle vara toppen." och Jenni var helt...
Men ja, det var...
Jag menar, Jenni och jag hade nog...
vi tänkte på det, men vi hade inte...
ingen av oss hade pratat om det vid det...
vid det tillfället.
Man vet aldrig vad som kommer hända.
När började du första se mamma som mer än bara en vän?
Ja.
Kommer du ihåg första gången du tänkte på honom i romantisk bemärkelse?
Ja.
När han kom hit och hälsade på...
så visste jag att vi båda började ha känslor för varandra.
Men vi pratade aldrig om det.
Blev du förvånad?
Inte...
Vi visste nog vad som höll på att hända.
Vi lät det bara hända.
Jag natar att spänningen ökade och... vi...
lät spänningen ta över.
Tre månader efter lavinen...
började vår kärlek blomma ut.
Det måste väl ha varit ofattbart för dig? Ilska, sorg, allt?
Jag tror att det är allt som alla känner.
När man förlorar någon man älskar.
Chock, skräck, du vet?
Vägra inse att det är sant.
Det finns en oskriven sak där att...
om en av de andra...
klarar sig igenom något, så är man där för att hjälpa till.
Och du skulle inte tveka att ringa
och säga: "Conrad... Jag behöver hjälp"?
Jag har redan ringt många gånger.
Han har hjälpt oss.
Det här är ett brev från Alex när han är på muren. "Kära Jenni,
"alla små alpina förgät-mig-ej blommar varje dag.
"Tror du att du kan komma på en idé för en målning
"som sammanbinder tanken på dessa blommor
"och vår kärlek för varandra?"
-Han signerar: "Oändlig kärlek, Alex." -Jag vet.
Jag känner fortfarande den kärleken.
Tänkte du på...
situationens allvar?
Det var kärlek. Det var... vi var förälskade, och...
Jag menar, man tar inte...
fram kalkylbladet och tittar på saldona,
och för- och nackdelar, och vi var förälskade.
Jag kommer ihåg att jag kom på er med att kyssas.
Jag kommer ihåg det.
Du var arg på mig i början. "Mamma, hur kan du älska någon annan?"
Du var inte förtjust i Conrad som dina bröder.
Du tänkte: "Vad betyder det här? Tänk om pappa kommer tillbaka?"
Du var övertygad om att han inte var död än.
På sätt och vis var det en bekräftelse på min kärlek för Alex.
Jag tänker inte låta det smärtsamma slutet på de åren med honom...
vara slutet på att jag öppnar upp mitt hjärta för att älska någon annan.
Det är värt det.
Varför?
-Varför är det värt det att älska någon? -Jag menar, jag kan inte...
Jag kan inte föreställa mig...
när du precis har gått igenom något så förkrossande att...
att du tar dig ur det så snabbt som du gjorde.
Jag hade tre barn, och...
det kändes som att livet gick förbi väldigt fort.
Och det kändes som att fatta ett beslut,
och bara göra något, behövde hända.
Det kändes som att man inte har tid att vänta.
Det fanns inte tid att överanalysera det, Max.
Jag agerade bara.
Och jag sa till honom: "Det är inte bara jag,
"de här tre små pojkarna kommer också att älska honom."
Han sa: "Jag är 100 procent inne."
Och han flyttade hit till Bozeman ett år efter Alex hade dött.
Hur var det att fylla det fysiska utrymmet i huset
som tidigare tillhörde Alex?
Ja, tja...
Det kändes rätt, det var inte... det var inte påtvingat, det var...
en...
naturlig...
progression.
TAGEN PÅ BAR GÄRNING!
Det var nästan som en sömlös övergång i mitt minne.
Sedan var där en kort period
där jag accepterade Conrad som en pappa figur och...
men...
det känns som vi tog oss igenom det fort.
Varför tror du att vi accepterade honom så fort?
I mitt minne verkar det som det var, typ...
en strömbrytare av och en strömbrytare på.
-Förstår du vad jag menar? -Ja.
Jag vet inte. Det är konstigt att tänka på det.
Tänkte du någonsin på vad Alex hade tyckt?
EXUM MOUNTAIN GUIDER OCH KLÄTTRINGSSKOLA
Javisst.
Många gånger. Jag drömde ofta att Alex...
du vet, kom tillbaka. Förstår du?
Att Alex faktiskt kom och jag sa:
"Vad i helsicke? Conrad är här."
Conrad hade också sådana drömmar.
Ja.
Jag vill filma.
-Vill du? -Ja.
Var är vi?
-Italien. -Och vad gör vi?
-Vi har ett bröllop. -Vems bröllop?
-Ditt och mammas. -Jösses.
Jag ser det inte som bara mitt och Conrads bröllop,
jag ser det som vårt bröllop...
med er pojkar också.
Vi är samlade här för ett glädjefyllt tillfälle att bevittna firandet
och sammankomsten av Jennifer Lowe och Conrad Ankers liv.
Vad sa de som var motståndare?
Det fanns människor som var elaka och sa hemska saker.
Här på detta ställe, som Jenni och Conrad har valt som platsen för sitt bröllop...
"Det var för tidigt och det var för omedelbart, och det var...
"det bara...det kommer inte att vara."
Conrad...
du kom in i mitt liv vid en tidpunkt när jag var i desperat behov
av att veta att jag kunde älska igen.
"Det är bara en liten romans, varför utsätter han dem för den smärtan...
"dem och barnen, för han kommer lämna dem igen."
Idag enas jag med dig...
som din make...
far till dina söner, en far till Alex underbara söner...
och din vänskap och din eviga kärlek.
"Hade de ett förhållande innan Alex dog?"
Det var den sortens elakheter, men...
hursomhelst.
Genom kraften i er egen kärlek är ni härmed gifta.
Det kändes bra.
Bättre än bra, det kändes som ett mirakel.
Le!
-Le! -Titta på ansiktsuttrycken.
Vi tittade ut över havet...
och började livet på nytt.
Bra gjort, Sam.
Alex byggde grunden och vi ska bygga på den.
Var försiktiga.
Jenni!
Hur se dammen ut, Max?
Är det här den bästa leran någonsin?
Har ni sovit gott?
På vissa sätt är det ett sagoslut.
Det är sådana slut som folk tycker om.
Det är sådana slut jag tycker om.
Men jag gillar även tanken på att sätta mig på en drakes rygg
och flyga bort.
Först av allt ska jag baka en äpplepaj och två med pumpa.
-Så... -Vi kan göra en matlagningsshow
av den här B-rullen, mamma.
-Du kan hålla mitt hår, älskling. -Ja. du har det utsläppt.
Jag glömde liksom det.
-Du kan luta huvudet bakåt. -Okej.
Sådär. Och det blir bra.
I början sa han:
"Jag ska inte klättra i de stora bergen, jag åker inte tillbaka.
"Det är inte värt det.
"Smärtan de orsakade i ditt liv och i din familjs liv."
Så, han gick igenom den tiden.
Men, naturligtvis, efter...
inte så lång tid så kallade bergen på honom igen.
Det är det som matar hans själ.
Jag kan förstå det.
Det är coolt.
Hur kändes det när Conrad fortsatte klättra?
Jag tänkte att det var likt Alex på många sätt. Han..
kunde inte ge upp passionen för det han älskade.
Var du rädd att han också kanske skulle dö?
Ja, definitivt.
Hade ögonblick när jag tänkte på hur det skulle bli
om han också dog på en expedition, och...
Ja, det är inget roligt att tänka på.
Kommer du ihåg när han adopterade oss?
Ja.
Isaac och jag bytte efternamn, och mamma.
Men du behöll ditt efternamn som Lowe.
Men, ja, jag vet inte varför, det var bara det som hände.
Ja.
Jag förstår inte heller riktigt varför jag gjorde det.
FARS DAG 18 JUNI 2017
Ska vi vända några av dem på den heta sidan.
-Ja. -Är de mörast?
Kallar du Alex eller Conrad "pappa"?
Jag kallar Conrad "pappa".
När jag pratar om Alex så kallar jag honom Alex.
Conrad är den enda pappan jag har känt.
-Titta på Sammy. -Ja.
Sammy levde med hatt på i ungefär fyra år.
Han tog aldrig av sig hatten. Titta på den lilla lappen.
"Jag älskar dig. Jag tycker du är speciell för du älskar oss alla."
"Kram, Sam."
För alla avsikter och ändamål, så är Conrad vår pappa.
-Det här är fantastiskt. -Den är din.
Kanske mindre för dig eftersom du hade ytterligare fyra år
tillsammans med Alex.
Där är Max.
Tror du att Conrad var medveten om jämförelsen?
Ja.
Jag vet att han är medveten om det. Vi pratade ofta om det.
"Kära Conrad, jag är evigt tacksam att du valde att bli vår...
"att vara pappa för våra pojkar."
TACK FÖR ATT DU ÄR EN BRA PAPPA
"Alla våra underbara minnen
"skapar vår familjs mönster och kärleken vi delar.
"Tack och glad Fars Dag." Hjärta, "Jenni".
Du är bäst.
Att bo i hans hus, gifta mig med hans änka, uppfostra hans pojkar.
Folk kommer fram till mig och kallar mig Alex.
Jag lever i den skuggan, och...
bara...
lever i den skuggan och gör så gott jag kan.
Du är min son.
Jag har ingen annan familj. Det här är min familj.
Och Alex dog.
Och han är borta. Och jag vet det, för jag upplevde det.
Vi blev en familj...
på grund av den slutgiltigheten.
Och Alex skulle inte komma tillbaka.
År 2016, var jag på den södra sidan av Shishapangma.
Det var en vacker dag, blå himmel.
På avstånd ser man de sju 6000-meter höga topparna,
som radar upp sig.
Och alla färger man ser är...
DAVID GOETTLER KLÄTTRARE
...naturliga färger. Så, allting är målat vitt,
svart, brunt, bergsfärger.
Och sedan ser man färgrika prickar...
som syns genom snön.
Saker som genast, om man spenderar mycket tid i den här miljön,
typ...
du lägger genast märke till dem för de hör inte hemma där.
Conrad och jag hade precis firat bröllopsdag.
Och...
Conrad fick ett samtal och det var David Goettler.
Och jag kunde se på hans ansiktsuttryck att det var något tungt.
Men sedan avslutade han samtalet och han berättade...
"David Goettler hittade deras kroppar. Det måste vara dem."
Sexton år efter de begravdes av en lavin
har amerikanska bergsklättrare Alex Lowe och kameraman David Bridges kroppar
hittats på ett berg i Tibet.
Vad tänkte du vid det ögonblicket?
Det var som om han kom tillbaka till liv. Han visade sig.
Ja.
Känslor fulla med bävan...
"Hur kommer det kännas att se honom...
"efter 17 år?"
Omgiven av hisnande utsikt.
Men det är även infekterat av...
anledningen till att man är där.
Jag hade hatat Tibet.
Men att se på nära håll...
Jag förstod varför Alex älskade att vara där.
Jag var inte...
arg på berget längre.
SHISHAPANGMA BASLÄGER, TIBET
Ja, jag hatar att åka upp dit.
Så kommer du ihåg om det sluttade på någon sida?
Eller stannade du på den högsta delen av terrängen?
Om vi går ner...
Jag formades av hela den saken.
ALEX LOWE 12-24-58 10-5-99 FADER BRODER
Tyngden av... överlevarens skuld...
självfrågan, självtvivlen.
Varför någon annan och inte du själv?
Och alla dessa frågor kom tillbaka.
Hur långt är det till dem?
-5.22 km. -Vi borde gå.
Ja, något är inte...
Det är ju på andra sidan berget.
Ja.
Okej, vi måste gå vidare.
Jag hamnade bakom dem för...
Jag visste inte... Ja visste inte om jag kunde gå upp och...
se... se honom ännu.
De kom ner med bårarna.
Man kunde se dem komma ner.
Ja.
-Hej, Max. -Hej.
Ta det försiktigt.
Bara tanken på att han var i den påsen efter alla de åren.
Även efter 17 år, var deras kroppar inte sönderfallna.
Hans väst blev sönderriven.
-Okej. -Kontrollera märkena på bröstet.
Hans huvud var så här, nere.
Och jag visste efter att ha tagit lavinkurser
att det var lavinpositionen. Så jag insåg att
han troligtvis levde och var begravd under lavinen,
och kvävdes.
Det var troligtvis inte omedelbart.
Snarare några minuter.
Men hans vigselring var tryckt mot han hjärta.
Och jag drog ut hans arm.
Och jag drog av vigselringen från hans finger.
Samma ring som jag hade satt på det fingret många år tidigare.
Och det var det svåraste.
Men jag ville behålla ringen.
Så jag satte den på min egen hand och sedan satte jag min hand mot hans.
Hans fingrar brukade vika sig över mina så här.
Men under de 17 åren hade hans hand krympt...
och var nu samma storlek som min.
Men det var...
fortfarande hans hand och jag kunde trycka...
mot hans som vi gjorde när han levde och ta farväl.
Man tror aldrig att man ska behöva...
se sin hjältes kropp...
i det tillståndet.
Tanken på en glorifierad Stålmannen figur smulades sönder på ett sätt.
Det är bara, typ, en kille.
Det finns troligtvis inget i den, skulle jag tro.
Jag vet inte, det har ett CF kort.
Har du försökt att torka av det lite?
Ja.
Han skrev sitt namn och sin adress på allt.
-Ja. -Ja, det gör Conrad också.
När man reser måste man se till att man får tillbaka det.
Ja.
Okej, sanningens ögonblick.
-Där är det. -Oj.
Det laddade.
Max.
Ja, födelsedagskortet. Jag kommer ihåg att han gjorde det.
Det var det sista.
Visst är det vackert här?
God morgon Max.
"Jag sitter och äter frukost i ett Sherpa te-hus,
"men jag tänker på dig när du vaknar därhemma.
"Du kanske äter pannkakor eller våfflor med din mamma.
"Det finns många pojkar i din ålder här i byn jag är i
"som heter Namche Bazaar."
"De åker pulka på plastlådor.
"Jag ska gå på vandring mot Everest efter jag har ätit frukost."
"Vad ska du göra?
"Jag saknar dig.
"Jag älskar dig väldigt mycket. Jag ser fram emot att komma hem
"och vara med dig. Ha det så roligt idag.
-"Kram, Pappa." -Här är ett brev från 1993.
"Igår kväll var månen full och så ljus
"att jag tänkte på hur mycket jag älskar dig
"när jag tittade på månen.
"Och jag hoppas att du kan se den, så du vet att jag älskar dig."
Han brukade sjunga en liten sång, kommer du ihåg det?
-Ja. -Kan du sjunga den?
Jag ser månen och månen ser mig Månen ser någon som jag vill se
Det här har varit en av de galnaste delarna i allt detta,
är, typ, att ha allt det här.
Men du vet att det var Conrad som ville spara på alla Alex saker.
Conrad har verkligen hållit fast vid honom
på ett sätt, mycket mer än jag har under alla dessa år.
Det här är från Conrad.
Nu ska vi se.
"Kära Jenni, jag hoppas det här brevet finner dig vid gott mod.
"Det är få ögonblick...
"då jag inte tänker på er fyra.
"Det är stundtals väldigt svårt för mig.
"Jag gråter mig själv till sömns, vaknar med hårt stängda käkar
"och väldigt mörka tankar.
"Jag samlar styrka genom att veta att ni finns.
"Dig och pojkarna är dem jag vill hjälpa och ta hand om.
"Att finnas där för pojkarna när de mognar till små män...
"och blir män är något jag hoppas kunna göra.
Det var...
det var ungefär en månad efter Alex dog.
Och han har gjort det.
Det hjälper mig förstå.
Det får mig även vilja visa honom hur mycket...
vi älskar honom tillbaka.
Och dig också, mamma.
Vänta, den här handen, så här.
Ja, dina händer är precis som hans var, långa.
Och jag hoppas att det hjälper dig acceptera
att man kan mista någon...
och fortfarande älska någon annan.
Alex har tur...
Ja.
...att hans bästa vän...
Bygg upp styrkan.
-...som älskade honom... -Det är din tur.
...blev förälskad i mig...
och älskar er.
Bra, Sam.
Han har verkligen tur.
Vi har haft ett otroligt äventyrsfullt liv med Conrad.
Det är verkligen speciellt.
Det känns som...
det alltid har funnits en slags...
vägg mellan oss, lite grann.
Jag kunde inte prata med dig om vissa saker
för det verkade som det var för skrämmande att prata om.
Saker med vår familj och saker med Alex.
Ja... inte en dag går förbi utan att vi tänker på Alex,
och kommer ihåg vem han är och hur det är, och...
-och han... -Är det svårt på vissa sätt?
Ibland, det är...
det är... Ja.
Att bli jämförd med honom och att leva i hans skugga,
kan bli tungt. Han var en fin människa, men han var inte perfekt.
Men ofta, när människor går bort, så blir de "lejoniserade",
och förvandlas till hjältar och sätts på piedestaler.
Och de... Men, ja, varje gång...
Får det dig att önska att du hade dött på det viset ibland?
Ja, och det är därför...det är den...
björnen jag håller i grottan. och jag håller vargen vid dörren.
Men...
Folk ser dig som en hjälte för vad du gjorde för vår familj.
Hur tycker du att du klarade det?
Jag är inte den rätta att fråga, för jag är kritisk mot mig själv.
Så...
Ja.
Ja, jag hade kunnat klara andra saker bättre. Men, du vet...
Du vet, vi har en skugga av Alex som hänger över oss alla. Men...
Jag menar, för oss alla, du är...
du är vår pappa.
Du har klarat det så bra som jag någonsin hade kunnat föreställa mig.
Och vi älskar dig verkligen för det.
-Jag älskar dig, pappa. -Jag älskar dig. Max.
ALEX LOWE BERGSTOPP BOZEMAN, MONTANA
Så...
Det är inte aska, men det är delar av hans ben. Så...
om alla vill ta en handfull...
-Hej, kompis, hade du en bra dag? -Ja.
Hela vägen från Tibet...
-vi tog hem dig, kompis. -Här får du, Sam.
Vad är roligaste med skidåkning?
-Åka ner. -Coolt.
Och vi bär honom med oss...
hela vägen till våra egna gravar.
För han är del av oss alla.
-Min vän! -Conrad!
Så kul att ses.
Älskar dig, Alex Lowe.
TILL MINNE AV ALEX LOWE, DAVID BRIDGES, & ALLA VI HAR FÖRLORAT TILL BERGEN
ÅR 2019 FULLBORDADES EN PERMANENT STRUKTUR
FÖR KHUMBU KLÄTTRINGSSKOLA I NEPAL
AV JENNIFER, CONRAD & ALEX LOWE VÄLGÖRENHETSSTIFTELSE.
Det är ganska fantastiskt.
DE SENASTE 17 ÅREN HAR PROGRAMMET LÄRT UT,
OCH FORTSÄTTER LÄRA UT, SÄKER KLÄTTRINGSPRAKSIS
TILL SHERPA FOLEKT I NEPAL SOM ALEX ÄLSKADE.
Tack till alla här idag
som har bidragit i byggandet av denna utomordentlig anläggning
som ska hålla folk som klättrar i dessa berg säkra.
Vi har byggt vår dröm.
Undertexter: Gunilla Jenkins