Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Haley! Vi skal af sted.
-Vi skal af sted nu. -Jeg er på vej.
-Hvad er det der? -Hvilket?
Det her? Ja, hvad kan det være?
Herregud! Har du købt dem?
-Jeg elsker dem helt vildt! -Det vidste jeg.
-De er alt for dyre. -Du har arbejdet hårdt i sommer.
-Dine gamle er jo slidt op. -Ja, det stemmer.
-Hvis du er sikker. Tak, mor. -Jeg er sikker.
Nu tager vi til træning, så du kan gå dem til.
-God træning, skat. -Tak.
-Hvornår henter du mig? -Jeg har et møde med et advokatkontor.
Kan en af dine venner hente dig?
-Du arbejder altid. -Det er jeg nødt til.
Far tog sig altid tid til at hente mig.
Ja, men nu skal jeg gøre alting alene.
Jeg forsøger.
Hej.
Gode gud!
-Gina. Du forskrækkede mig. -Undskyld.
Jeg ville tale med dig om indsamlingen.
Med din erfaring er du den rette til at stå for kagesalget.
Det ville jeg gerne, men jeg har ret travlt i øjeblikket.
-Haley sagde, du ville sige sådan. -Jeg gør det så godt, jeg kan.
-Nej, jeg mente ikke... -Og nu er jeg forsinket til et møde.
-Hej! -Hvad?! Har du fået dem?
-Dem her? -De er lækre.
-Du skulle have dem til din fødselsdag. -Mor overraskede mig i dag.
-Du er meget heldig. -Må jeg prøve dem?
-Nej, de er alt for store til dig. -Så lad Abby prøve dem.
Helt ærligt? Hun slog mig med syv sekunder i sidste uge.
-Jeg slog dig også, uden dyre sko. -Nej.
-Jo, med to sekunder. -Det passer ikke.
-Vi løber for at have det sjovt. -Det siger du. Men du vinder altid.
-Vi driller bare. -Kom, op på række!
-Jeg er vild med dine sko. -Tak.
-Du ændrer mening, når jeg slår dig. -Held og lykke.
-Jeg er Michelle Longford... -Jeg følger dig ind.
-Luke, dit 14-møde er her. -Hej, jeg er Michelle Longford.
Godt at møde dig. Sid ned.
Kom nu, Abby! Du klarer det her.
Kom nu, Abby! Du kan godt.
-Hvorfor gjorde du det der, Haley? -Abby løb ind på min bane.
-Hvad var det? Du løb på min bane. -Nej.
Jo! Jeg var ved at slå dig, og så saboterede du mig.
-Det ville jeg aldrig gøre. -Piger, hold nu op!
-Der er regionsmesterskab på lørdag. -Hun løb ind på min bane.
-Det gjorde jeg altså ikke. -Elaina, så du, hvad der skete?
-Jeg ved kun, at Haley løb ind i mig. -I tre tager en pause og falder ned.
-Ind i bad! -Undskyld, Haley.
Haley, kom her. Kom her!
-Haley, hvad foregår der? -Ikke noget.
Hvad var det der med Abby? I plejer at støtte hinanden og more jer.
Jeg vil ikke more mig, jeg er her for at vinde.
Du er her for at konkurrere. Der er stor forskel.
Hvordan går det med kurset? Hjælper det?
Det er vredesstyring. Hvorfor skal jeg deltage i det?
-Dit udbrud for to uger siden. -Hvor mange gange skal jeg sige undskyld?
Du skal gå i terapi. Hvis du ikke kan beherske dig, kan du ikke være med.
Og det ønsker ingen av os, vel?
Okay. Klæd nu om.
Jeg arrangerede bibliotekets velgørenhedsgalla sidste år.
Og blomsterarrangementet til kunstudvalget.
Det her var til borgmesterens program for mindrebemidlede børn.
Jeg var med til det arrangement. Det var meget smukt!
Var du? Jeg var særlig stolt over bordpynten.
Jeg har et par møder til, men det her er imponerende.
Godt. Jeg er glad for, at du synes om det.
Lad mig vide, hvad du bestemmer dig for. Du kan ringe når som helst.
Du var rigtig god i dag. Du vinder regionsmesterskabet.
Hvad er der? Hvorfor er du så stille?
Haley er rasende på mig. Hun tror, at jeg løb på hendes bane med vilje.
-Det gjorde du vel ikke? -Selvfølgelig ikke.
-Haley har en del problemer. -Ja, men hun er min ven.
Du skal måske ikke tilbringe så meget tid sammen med dem.
-De er mine bedste venner. -De er alt for konkurrenceorienterede.
Desuden ville jeg få mere tid med dig. Kun dig og mig.
-Skal vi se en film i aften? -Jeg kan ikke, jeg har andre planer.
Sig til Haley og Elaina, at I man ses en anden aften.
-Hvordan vidste du...? -Du er jo altid sammen med dem!
Jeg skal træne hele dagen i morgen. Jeg vil se dig i aften.
-Kun dig og mig. -Jeg kan udskyde det til i morgen.
-Okay. -Jeg skal klæde om.
Okay, jeg venter.
-Jeg tænkte på 19.30 i aften. -Apropos det...
-Dylan vil i biografen. -Vælger du din fjollede kæreste?
-Han er ikke fjollet. -Han er kontrollerende.
-Han er optaget i morgen. -Men i aften...
Haley har planer med sin mor. Vi har jo planlagt det her i ugevis.
Vi kan jo sige, at vi er optaget i morgen.
Hele pointen var jo, at hun ikke skulle fatte mistanke.
Hun har fødselsdag i næste uge. Vi skal planlægge surprisepartyet.
Du ved, hvor længe jeg har aflyst med Dylan. Jeg kan ikke sige nej.
Ved du, hvad der er sørgeligt? Du vælger altid kæresten frem for dine venner.
-Venter du på din kæreste? -Det gør jeg vel.
-Men egentlig vil jeg tale med dig. -Jeg blev glad, da du kom i dag.
Et godt dække, ikke? Den tro kæreste ser på, mens pigen løber.
Dylan, jeg ved, du holder meget af hende.
Det gør jeg, men så mødte jeg dig.
-Jeg er meget glad for, at vi mødtes. -I lige måde.
-Bare vi kunne være åbne om det. -Ikke før jeg fylder 18.
Det ved du. Du mister jobbet, eller noget endnu værre.
Det ved jeg. Men jeg havde aldrig troet...
-Det ordner sig. -Kom til middag i aften.
Det går ikke. Jeg har planer med Abby.
-Men jeg kan aflyse dem. -Nej, gør dig ingen ulejlighed.
-Gina! -Ring efter jeres date.
Hallo?
Elaina? Abby?
Er her nogen?
Abby? Abby!
Abby?
Hjælp! Hjælp!
-Hvad er der sket? -Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
-Abby! -Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. Jeg fandt hende sådan der.
Haley, jeg er glad for, at du er her.
-Også dig, Michelle. -Godt at se dig, Brooke.
Jeg ville ønske, det var under bedre omstændigheder.
Stakkels Tom og Linda. Jeg kan ikke forestille mig, hvor svært de har det.
Nej. Jeg har meget ondt af dem.
At miste et barn... Deres eneste barn.
Jeg kan slet ikke forestille mig det.
Tak, fordi I er kommet.
Vi forsøger alle at forstå denne frygtelige tragedie.
-Se hende lige. -Hvem?
Gina. Hun står meget tæt på Dylan.
Ved du, hvad man siger om hende? Hun er lidt for sød ved teenagefyrene.
-Nej, det tror jeg ikke på. -Jeg så dem den dag, Abby døde.
Da jeg hentede Elaina, så jeg dem sammen.
-Han datede Abby. -Og nu er hun ryddet af vejen.
Abbys far Tom vil sige et par ord.
Det betyder meget for Abbys mor og mig, at I er kommet i dag.
-Jeg var nødt til at gå. -Det er i orden, skat.
Mindehøjtideligheder er svære.
Det var, som om de holdt fest. De snakkede og grinede.
Som om Abby ikke var død.
Sorg påvirker folk forskelligt, det ved du, om nogen.
At blive vred, når nogen er død, er mere normalt end at grine ved en begravelse.
Vi har alle forskellige måder at udtrykke os på.
Men tror du, at Abby ikke ønsker, at du ler igen?
Nej, det ville hun nok ikke.
Du har været igennem meget for en i din alder.
Først din far, og nu din bedste ven.
Abby ville ønske, at du laver sjov og griner sammen med Elaina-
-og nyder livet, forfdi det er så kort.
Ja, mor.
Hej! Hvad laver I her?
Haley ville bare... Hun trængte til en pause.
Det gjorde Elaina også. Vi ville tale med Gina.
Vi tænkte, at vi kunne mødes med alle løbere, og mindes Abby.
-Det lyder godt. -Vidunderligt. Hvad sagde hun?
-Hun var der ikke. -Vi møder hende sikkert senere.
-Skal vi holde vores egen mindestund? -Ja, det lyder godt.
-Haley vil vist også gerne væk herfra. -Også jeg.
Jeg ville gerne invitere jer hjem, men huset er fuld af papkasser.
Rolig, jeg ved, hvor hårdt det er at flytte.
Især til et mindre sted.
Vi har god plads, så kom gerne hjem til os.
Dette billede er godt. Det kan vi bruge til banneret.
Hun ser sød ud der.
Jeg ved, at du har sagt, at du ikke er vred på mig, men...
Okay, jeg var vred. Undskyld. Men det er ikke vigtigt længere.
Hvorfor var du vred?
Jeg hørte jer ved et tilfælde den dag, Abby...
I ville være sammen uden mig.
Nej! Vi planlagde din fødselsdagsfest.
Gjorde I?
Jeg er forfærdelig! Jeg var vred på hende den dag, hun døde.
Du må ikke bebrejde sig selv noget.
Vi burde ikke have været så hemmelighedsfulde.
Det er jo meningen med et surpriseparty.
Hun holdt meget af dig. Det gør jeg også.
Jeg holder også meget af dig.
Jeg er helt ødelagt. Jeg henter et lommetørklæde.
Vi kan invitere folk, og få trykt T-shirts.
Det lyder fantastisk. Tak, fordi du hjælper til med det her.
Det er meget sørgeligt. En dum ulykke.
Jeg har advaret dem mange gange om de glatte gulve.
Især når man kommer ud af brusebadet.
Ja, det kunne være sket for hvem som helst.
Ja, det holder mig vågen om natten.
-Jeg skal på arbejde. -Tager du mange vagter?
Elainas far efterlod sig regninger, da han valgte en ny familie.
-Sig til, hvis du mangler noget. -Det er sødt af dig.
Elaina, vi skal gå nu.
Tak, fordi du foreslog det her. Det var rart at snakke med Elaina.
Jeg er glad for, at I er venner. I må holde sammen for Abbys skyld.
-Vi ses til træning. -Hej.
-Vi finder selv ud. -Tak, mrs Longford.
Er alt godt mellem jer to igen?
Det glæder mig!
-Godmorgen, sovetryne. -Godmorgen.
Hvordan har du det i dag?
-En løbetur hjælper måske. -Jeg har ikke lyst.
-Spis noget. -Jeg er ikke sulten.
-Du elsker jo mine pandekager. -Jeg er ikke sulten, sagde jeg!
Undskyld, mor.
Jeg gør det. Du skærer dig bare.
-Jeg ved, at det her er svært. -Hvorfor forlader alle mig?
Først far og nu Abby.
-De ønskede ikke at forlade dig. -Det føles sådan.
Skriv i din dagbog. Så får du det måske bedre.
Ja, jeg tror, jeg vil lave en af mine terapivideoer.
-Jeg lukker op. -Tak, skat.
-Bor familien Longford her? -Ja.
-Er du Haley Longford? -Mor!
-Kan jeg hjælpe jer med noget? -Vi har en ransagningskendelse.
Ransagning? Hvad drejer det sig om?
-Vi efterforsker mordet på Abby Harris. -Hun blev ikke myrdet, hun gled.
-Du fandt hende, ikke sandt? -Jo.
-Og du var alene på det tidspunkt? -Der var kun mig.
Undskyld, men jeg synes ikke om Deres insinuation.
Under Abbys obduktion fandt vi et skoaftryk i hendes ansigt.
Man tror, at hun blev slået med dem, så hun faldt og slog hovedet-
-hvilket førte til hendes død.
Undskyld, men hvad har det med os at gøre?
Vi sporede aftrykket til et skomærke, og sammenlignede det med Deres indkøb.
-Åh, nej! -Mine sko?
Løbeteamet bekræftede, at du havde dem på den dag.
-Er det skoene, I leder efter? -Det stemmer.
Hvis De da ikke henter dem, så jeg kan afbryde eftersøgningen.
-Haley, hent dine sko. -Det kan jeg ikke. De er væk.
-Det var jo bekvemt. -Jeg har ikke glemt dem eller noget.
Jeg låste ikke skabet, da jeg gik i bad, og så var de væk.
-Hvorfor har du ikke sagt det? -Jeg troede, du ville blive vred.
Det var det, kriminalinspektør. De kan afbryde eftersøgningen.
Klap lige hesten.
-Det er umuligt! -Det forstår jeg ikke.
-Jeg forstår det ikke. Vent... -Haley Longford, du er anholdt for mord.
-Hun var min bedste ven. -Sig ikke et ord, før jeg kommer.
Hej, Luke. Det er Michelle Longford.
Du hørte, at de ville mødes uden dig.
-Hvad gjorde du så? -Jeg tog et brusebad.
Hvad skete der så?
Bare sig sandheden.
Jeg hørte et højt brag og gik ud for at kigge.
Så fandt jeg Abby på gulvet.
-Hvad tænker du? -Hun har intet alibi.
Ingen så, hvad der skete med Abby.
-Jeg gjorde ikke Abby noget. -Selvølgelig ikke. Det ved jeg.
-Men hvordan havnede skoene på værelset? -Jeg aner det ikke!
Jeg har desværre ikke gode nyheder. Den tekniske analyse af skoen er her.
Skoaftrykket matcher det på Abby. De fandt også Abbys hår på dem.
Hvad? Nej!
-Hvad gør vi, Luke? -Forbereder os på en retssag.
Men jeg har ikke gjort noget! Hun var min ven.
De gik med til husarrest indtil retssagen. Hun skal bære fodlænke.
Jeg har ikke gjort noget.
Hej.
Har du nogen planer i dag?
Det er første skoledag, og det må være hårdt.
Jeg ser tv, indtil hjemmeopgaverne kommer.
Jeg skal tale med Luke om banketten. Skal jeg købe noget til dig?
Nej, men jeg ville ønske, at jeg kunne tage med.
Ja. Jeg ved, at det er surt at sidde her hele dagen.
Der er gået en måned. Jeg kan snart ikke klare mere.
Det hele ordner sig, det lover jeg.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Jeg er taknemmelig, fordi du stadig planlægger det her.
Det holder mig beskæftiget, hvilket jeg har brug for nu.
Bandet spiller musik fra 40'erne. Det bliver en succes.
Det lyder godt!
Du aner ikke, hvad vi taler om, vel?
Min sekretær plejer at klare den slags, men jeg stoler på dig.
Tak skal du have. Tak. Jeg stoler også på dig.
Med Haleys fald.
-Hvordan går det med hende? -Hun er vred.
Og hun keder sig, og er forvirret.
-Hun er kun teenager. -Stakkels pige.
Hvordan klarer du dig?
Jeg forsøger at klare mig frem til retssagen. Har du noget nyt?
Anklagersiden har talt med vidner. De kan tilbyde forlig, hvis hun tilstår.
Forlig? Men hun er ikke skyldig.
-Vi må bevise hendes uskyld. -Jeg ved, at det er frustrerende.
Vi må lade sagen gå sin gang. Jeg lover, at jeg gør, hvad jeg kan.
Jeg er nødt til at gå nu. Jeg skal hente Haleys ting i skolen.
Træner Chris har ringet. Politiet udleverer endelig hendes ting.
Tag et billede af det, du får hjem. Smid ikke noget af det ud.
Nej. Det er en god idé.
Farvel, Luke.
Kom ind.
-Hej, Chris. -Michelle. Tak, fordi du kom.
-Hvordan går det med Haley? -Det er hårdt for hende.
Det kan jeg forestille mig.
Og du?
-Bekymret. -Selvfølgelig.
Her er alt fra hendes skab.
Politiet har lige afleveret det.
Der er nogle fotos, strømper.
Hverken tøj eller sko. Jeg troede, hun havde løbeskoene her.
Politiet har dem. Har du ikke hørt det? Abby blev åbenbart dræbt med dem.
Det vidste jeg ikke. Jeg ved, at de efterforsker hendes død-
-og at Haley var indblandet på en eller anden måde.
Jeg troede, at deres undersøgelse ville bevise hendes uskyld.
-Er der noget galt? -Jeg mente, at jeg kunne huske...
-Det var ikke noget vigtigt. -Politiet har vel forhørt dig?
-Ja. -Fortalte du om udbruddene?
-Beklager, men jeg var nødt til det. -Det forstår jeg.
Men jeg fortalte, at hun var i terapi, og at hun gjorde fremskridt.
-Det burde hjælpe. -Ja, det må vi håbe.
-Tak, Chris. -Jeg går med ud.
-Sig til Haley, at jeg tænker på hende. -Det skal jeg nok. Tak.
Vi har tre, der løber 100 m på lørdag. Elaina og to til.
Og 500 meter...
Er der noget galt?
Nej.
Det var Haleys mor. Kom hun for at hente hendes ting?
Ja.
Kan du huske de nye sko, som Haley havde på den dag, Abby døde?
Ja, jeg ved, hvad du mener.
Jeg var sikker på, at jeg så dem på dit kontor lige bagefter.
-Hvad lavede du på mit kontor? -Ledte efter dig.
Men jeg fandt dig senere på lægterne sammen med Dylan.
Jeg trøstede ham, den stakkel. Han sørger virkelig.
Ja, han er sikkert helt knust.
Michelle!
-Brooke! Endelig et venligt ansigt. -Det må være meget hårdt for dig.
-Hvordan går det med Elaina? -Hun har det svært.
Det er, som om hun har mistet begge sine bedste venner.
Er det i orden, at vi kigger ind? Elaina savner Haley meget.
-Og jeg vil gerne støtte dig. -I er meget velkomne.
-Der er ikke mange, der vil besøge os. -Det hele skal nok ordne sig.
Jeg håber, du har ret. I er altid velkomne.
Haley!
Haley! Du svarede ikke.
Undskyld, mor. Jeg var helt inde i zonen.
-Løb du? -Ja, jeg joggede rundt i huset.
Jeg lavede lunges og squats, så mine ben er ømme.
Jeg tænkte, at mit træningstøj ville gøre mig i bedre humør.
Træner Chris gav mig dine ting fra dit skab.
Hvad er der? Mangler der noget?
Jeg troede, at politiet havde nogle forkerte sko, og at mine var her.
Ja...
Jeg savner hende.
Det ved jeg, skat.
-Det er ikke retfærdigt. -Hvad er der?
Bliv ikke oprørt, hver gang bliver vred. Jeg har ret til at være vred.
Abby er død, jeg er fange i mit eget hjem, og jeg er uskyldig!
Fald nu ned.
-Lige nu må vi være meget forsigtige. -Hvorfor? Hvem kan se os?
-Her er kun mig, hele tiden. -Vi gør alt for at bevise din uskyld.
Du skal tage det roligt og holde styr på dine følelser.
Kan du ikke tage en meditationsvideo?
Jeg laver mad. Jeg siger til, når vi skal spise.
Hej, det er Gina. Vil du komme over på mit kontor? Det er vigtigt.
Nej, jeg vil ikke sige det i telefonen. Det er ret følsomt.
Kom ind.
-Hvordan går det? -Okay. Jeg starter videoen nu.
Middagen står i ovnen, den er færdig om 45 minutter.
Jeg tager et bad. Jeg trænger til at slappe af.
Mor, jeg er ked af, at jeg har gjort alting så svært for dig.
Nej, skat. Det er ikke din skyld. Jeg ved, at en anden gjorde det.
Jeg er kun stresset, fordi jeg elsker dig og vil dit bedste.
Det ved jeg. Jeg elsker også dig.
Træk vejret dybt ind.
-Du forskrækkede mig. -Du er let at liste sig ind på.
Dylan, vi må tale sammen.
Mine forældre er i byen i aften. Du kan komme hjem til mig.
Nej, vi må tale om vores fremtid.
Jeg har snart fødselsdag, og så ordner det hele sig.
Folk er begyndt at tale om os.
Ingen tror, at det er en tilfældighed, når vi afslører vores forhold.
-Hvem går op i det? -Det gør jeg, og det burde du også.
Jeg tænker på dig. Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig. Jeg kan ikke fortsætte sådan her.
Du har knap nok sørget. Du har brug for luft og at gøre normale ting.
-Fokuser på skolen, se dine venner. -Luft? Nej, nej.
Jeg lod ikke nogen komme imellem os.
Ikke engang Abby. Jeg vil ikke stoppe nu.
Jeg søger nye stillinger i andre delstater.
Om nogle år kan du jo opsøge mig.
Tror du, at jeg vil lade dig gå? Du kan tro nej!
Undskyld. Forstyrrer jeg?
Nej, kom ind, Elaina. Dylan var ved at gå.
Ja, det var jeg.
-Hvad er det her? -Min matematikprøve. Jeg dumpede.
Min karakter er i fare. Jeg kan måske ikke stille op i næste uge.
-Jeg er meget ked af det. -Elaina...
-Hej, Luke. -Hej! Kan vi snakke nu?
Ja. Er alt i orden?
Jeg ville bare høre, hvordan det går med planlægningen af banketten.
Det går fint. Jeg fik rabat på alle blomsterarrangementerne.
Og bandet accepterede vores tilbud, fordi det er til et velgørende formål.
Skønt! Af og til føles det, som om jeg arrangerer et bryllup.
Dem arrangerer jeg også.
Det er ikke aktuelt endnu. Jeg ser ingen i øjeblikket, men gerne i fremtiden.
Tak, fordi du lader mig fortsætte trods at det her.
-Især med Haley. -Du er den bedste til opgaven.
Jeg er glad for, at det fungerer godt.
-Jeg håber, Haleys sag går godt. -Hvordan tackler hun det?
-Hun har det svært. -Og du?
Jeg forsøger.
Jeg burde kigge ind og se, hvordan det går. Hvis jeg må.
Selvfølgelig. Du er velkommen når som helst.
Vasker du op?
Nej. Nej, jeg...
Jeg ligger i badekarret. Jeg trængte til at slappe af.
Det må du undskylde. Jeg ville ikke forstyrre dig.
Det gør ikke noget.
Jeg lader dig vende tilbage til afslapningen.
Vi tales ved.
Herregud!
Skat., så er der mad.
Jeg stiller en tallerken på køkkenbordet.
"Hvad gør dig mest vred? At min far forlod mig."
"Jeg ved, at han var syg, men hvorfor stoppede han behandlingen?"
"Hvordan kontrollerer du din vrede? Løb - så føler jeg mig fri."
Mor?
Hvis du bliver sulten!
Så varmer vi op.
Træner! Træner!
Tilbage!
Gina!
-Mor. -Hej, skat. Jeg har lavet æg.
-Jeg vil gerne tale med dig. -Ja, om hvad?
-Du bliver meget vred. -Over hvad?
Hør nu på mig. Jeg kan ikke holde det hemmeligt længere.
Fortæl mig det, uanset hvad det er. Vi løser det sammen.
I går nat...
Jeg lover, at vi taler om det senere. Jeg skal bare se, hvem det er.
-Undskyld, at jeg ikke ringede først. -Helt i orden. Kom indenfor.
-Er alt i orden? -Nej, det er det ikke.
-Hvad er der galt? -Det er Gina.
Jeg ville sige det med det samme. Pigerne har brug for at være sammen.
Naturligvis.
-Ved de, hvordan det skete? -En kugle i hovedet.
På atletikbanen.
Det er jo forfærdeligt!
-Var det en ulykke? -Det ved jeg ikke.
-Jeg er meget glad for, at du er her. -Det er jeg også.
Jeg fatter det bare ikke.
-Du tror vel ikke, at jeg dræbte Abby? -Selvfølgelig ikke!
Nogen vil hænge mig op på mordet på Abby, og de dræbte sikkert Gina.
-Okay. Men hvorfor? -Det ved jeg ikke!
-Jeg talte med Dylan om det... -Hvorfor talte du med Dylan?
-Han kontrollerede jo Abby. -Ja, men han savner hende meget.
Jeg tror, han har brug for nogen at tale med.
-Jeg tror, vi tog fejl af ham. -Nu skal vi gå, Elaina.
Vær forsigtig.
Hej.
Jeg er meget ked af det.
Du må være helt knust.
Hvad var det, du ville sige før?
Det var ikke vigtigt.
Godt. Så vil jeg lade dig få fred.
Tak.
Hej, Dylan.
-Hej. -Har du hørt om Gina?
-Ja. -Alle tror, at hun blev myrdet.
Jeg tror, det var en ulykke. Hvad tror du?
Hvilken rolle spiller det? Hun er jo død.
-Vent lige, Dylan. -Jeg skal til time.
-Jeg ved, I stod hinanden nær. -Nær? Du ved ingenting.
-Lad ikke, som om du gør det. -Jeg ved det faktisk.
Gør du? Så er du ansvarlig. Du, din mor, Haley.
Alle, der talte bag ryggen på os. Hun ville rejse efter alt det her.
Hun fik sit ønske opfyldt.
-Hvad er det her? -De kom samtidigt med mig.
Vi må tale med Dem og Deres datter, mrs Longford.
-Hvor befandt du dig i går ca. 23.30? -Hun var herhjemme.
Haley skal svare på spørgsmålene.
-Hvor var du? -Hjemme.
Hvilket fodlænken sikkert kan vise. Jeg går ud fra, at I har tjekket den.
-Naturligvis. -Og?
-Den siger, at hun var her hele tiden. -Hvad vil I så her?
Haleys DNA blev fundet på gerningsstedet, hvor Gina Jones døde.
På atlektikbanen?
Hun har været der tusinder af gange.
Haley, kan du forklare, hvorfor dit DNA blev fundet på Ginas jakke i går?
-Nej. -Eller dit DNA under hendes negle?
Det her er jo vanvittigt!
Denne video blev lagt ud anonymt på de sociale medier.
Det er ikke retfærdigt! Det sker hver gang.
Det er ikke retfærdigt. Abby, jeg er dødtræt af det her.
Du løber hurtigst og har en kæreste, og jeg har ingenting!
-Vil du forklare, hvad der sker? -Jeg blev ophidset.
-Jeg ville vinde for en gangs skyld. -Du var meget ophidset.
At have temperament er ikke ulovligt. Men det er det at optage uden tilladelse.
Især hvis man gør det anonymt. I undersøger vel, hvem det er-
-og meddeler os det, når I ved det.
Vi vil undersøge sagen.
Må vi undersøge fodlænken, inden vi går?
-Som I ser, har hun den på. -Vi vil bare se, at den fungerer.
Værsgo.
Er vi færdige her?
De hører fra os.
Haley, er der noget, du vil fortælle?
Alt, hvad du siger, bliver mellem os.
Nej.
Gå ind og lav lektier. Jeg skal tale i fred med Luke.
Michelle, jeg må spørge om noget, og det er ikke behageligt.
Jeg ved, hvad det er. Du vil vide, om jeg tror, min datter taler sandt.
I går ville jeg have sagt ja, men i dag er jeg ikke sikker.
Hun har problemer med sin vrede, og jeg har måske ikke set, hvor slemt det er.
-Hvordan kan hendes DNA ellers være der? -Det blev måske plantet.
Mener du, at nogen vi hænge min datter op på mord?
-Hvem ville gøre sådan? -Jeg ved det ikke.
Har nogen adgang til jeres hus, eller Haleys ting?
Nej. Nej.
Jeg kender min datter - hun skjuler noget. Men hvorfor dræbe Gina?
Gina vidste måske, hvad der skete med Abby.
Hvordan går det med hendes vredesstyring?
Hun laver øvelserne, men jeg ved ikke, om de hjælper.
Især nu hvor hun ikke kan løbe. Det ville kunne hjælpe hende meget.
-Det udbrud på videoen var slemt. -Ja, det ved jeg.
Sådan har hun ikke altid været Hun var glad som barn.
-Hendes far døde. -Hvor gammel var hun dengang?
-15. -Svær alder at miste en forælder.
-Ja, de var rigtig gode venner. -Jeg kan slet ikke forestille mig det.
Det må være svært at være den forælder, der er tilbage.
David var den, der stod for ømhed. Jeg var den strenge
Ærligt talt er jeg nok ikke særlig god i begge roller.
Du gør det så godt, du kan. Du mistede din mand, du sørger også.
Du er meget rar.
Jeg er glad for, at du kom ind i vores liv på det tidspunkt.
Jeg er glad for at kunne hjælpe. Jeg gør mit bedste for at beskytte Haley-
-men det her er blevet meget kompliceret.
Jeg vil gerne lade en ven, som er IT-ekspert, se, hvor videoen kommer fra.
Og du må finder ud af, hvad Haley skjuler for os. Okay?
Okay.
-Hej! Du er Elaina, ikke? -Jo, jeg ville besøge Haley.
Hej, Elaina! Hun bliver glad for at se dig. Kom indenfor.
-Du hører fra mig, når der er nyt. -Jeg taler med Haley senere.
-Elaina? -Ja.
-Sig til, hvis hun fortæller dig noget. -Som hvad?
Jeg ved det ikke. Hvis der er noget, som virker underligt.
Ja, mrs Longford.
Har du set videoen?
Ja, det har alle.
-Jeg er meget ked af det, Haley. -Jeg er virkelig i knibe.
-Du var bare ophidset. -Nej, det er mere end det.
Jeg har gjort noget, og jeg er nødt til at sige det til mor.
Hvad var det?
Du må love mig, at du ikke siger noget til nogen andre. Okay?
Okay.
Hvordan skal jeg sige det her?
Jeg har forladt huset i et par uger for at tage ud at løbe.
Hvordan? Nej, lad være...
Der er noget galt med den. Jeg kan tage den af, uden at politiet ved det.
-Haley, det her er slemt. -Jeg var på atletikbanen i går.
-Haley, har du... -Nej, nej, nej!
Jeg tog kun derover for at løbe. Hun kom ud, mens jeg var der.
-Haley? Hvad laver du her? -Jeg ville bare løbe lidt.
-Du har jo husarrest. -Fodlænken faldt af. Jeg ville løbe.
-Du overtræder loven. -Hvad laver du her så sent?
-Jeg havde et møde i skolen. -Du mødtes med Dylan, ikke?
-Nej. Hvad er der med alle... -Alle er klar over det.
I har mødtes i flere måneder. Han bedrager Abby med dig.
-Jeg ringer til din mor. -Nej, gør ikke det.
-Din mor eller politiet. Vælg. -Nej, du forstår det ikke!
Jeg faldt ned og sagde, at jeg ville gå hjem og fortælle mor det.
-Gjorde du det? -Nej, jeg kan ikke.
Mit DNA var på stedet, og videoen er allerede ude. Folk tror, at det var mig.
Du må fortælle hende det. Hun kan hjælpe dig.
Lige før sagde hun til min advokat, at hun tror, jeg myrdede Abby.
Det her med Gina vil bekræfte hendes mistanke.
Gina sagde, hun skulle møde nogen der. Jeg tror, det var Dylan.
-Det ville han aldrig gøre. -Han dræbte sikkert også Abby.
Jeg ved kun, at jeg ikke gjorde det. Jeg må finde ud af, hvem det var.
-Jeg skal til træning. -Jeg går også.
-Hvor skal du hen? -Spørge Dylan, hvad han har at sige.
Nej, Haley! Sæt nu han faktisk dræbte Abby og Gina.
-Det er ikke sikkert. -Jeg skal nok være forsigtig.
Jeg har brug for din hjælp.
-Farvel, mrs Longford. -Farvel, Elaina. Tak, fordi du kom.
-Du kommer for sent. -Undskyld.
Jeg ved, at det er en svær tid for os alle.
Gina var et afholdt medlem af vores klub, og vi vil savne hende.
Det er med tungt hjerte, jeg gør det her.
Administrationen og jeg har besluttet at aflyse resten af sæsonen.
Jeg ved, at I har arbejdet hårdt, og at det her er svært.
Jeg har det også sådan.
Jeg er her, hvis I vil snakke, dag og nat.
Men I er ikke sikre herude længere.
Ikke før vi fanger den, der myrdede Abby og Gina.
Dylan! Dylan!
-Hvad har du gjort? -Hvad laver du her?
-Stop, det gør ondt. -Det gjorde mere ondt på Abby.
-Hvad? Jeg elskede Abby. -Og gik i seng med Gina samtidigt?
Afslørede Abby dig og Gina? Dræbte du hende og så Gina?
-Hvodan kan du sige sådan? Aldrig! -Så forklar.
Gina er min mor.
Vi havde ikke et forhold. Hun er min biologiske mor.
Det passer! Hun brugte skolens oplysninger for at finde mig.
Det var vores hemmelighed. Det var derfor vi ikke kunne sige noget.
-Hun ville have mistet sit job. -Jeg tror dig ikke.
Det er sandt.
-Sig hvad du vil. Det er lige meget. -Jeg siger ikke noget til nogen.
Men hvis du ikke dræbte dem, hvem gjorde det så?
Haley?
Skat? Jeg må tale med dig.
Haley?
Hvordan har din dag været?
-Hvad er der galt? -Resten af sæsonen er aflyst.
-Åh, nej! -Jeg var endelig holdets stjerne.
Alt faldet bare til jorden. Jeg forstår det ikke!
Det gør mig ondt, skat. Bare jeg kunne hjælpe dig.
Abby havde det perfekte liv med perfekte forældre og en perfekt kæreste.
Haleys mor tjener kassen og køber alt, hvad Haley vil have.
Og jeg får ingenting!
Det er jeg ked af. Det føles, som om jeg har svigtet dig.
Det har du ikke.
Nu hvor din far har forladt os, og flytningen...
Jeg har ikke engang råd til at købe et par ordentlige løbesko til dig.
Der er en anden ting, mor.
Haley fortalte, at hun var på atletikbanen den nat, Gina døde.
Hun havde taget sin fodlænke af og forladt huset.
Vidste du det?
Hvordan?
Haley, hvor er du? Hvorfor svarer du ikke? Du må komme hjem nu.
Det er Luke. Læg en besked.
Hej, Luke. Det er Michelle. Haley er forsvundet.
Hun tog sin fodlænke af. Jeg ved ikke, hvor hun er nu.
Jeg har ledt i flere timer. Jeg ved ikke, hvad jeg skal stille op.
Jeg er ved Elainas hus nu. Jeg vil spørge, om hun ved noget.
Ring til mig.
-Mrs Longford? Er alt i orden? -Haley er forsvundet.
-Har du set hende? -Nej, det har jeg ikke.
Ved du, hvor hun kan være?
-Michelle? Hvad laver du her? -Haley tog af fodlænken af og gik.
Jeg ved ikke, hvor hun her. Jeg håbede, at hun var her.
-Jeg sagde, at hun ikke er her. -Vi har desværre ikke set hende.
Jeg er desperat, hun har været væk i flere timer.
-Jeg ved ikke, hvad vi kan gøre. -Elaina kan prøve at ringe til hende.
-Hun svarer ikke, når jeg ringer. -Det er et forsøg værd.
Det er min sidste mulighed, inden jeg må ringe til politiet.
Okay, kom indenfor.
-Hun er sikkert ikke forsvundet. -Hun er måske ude at løbe.
-Hun sagde, at det gjorde hun forleden. -Hvad?
Fortæl Michelle, hvad du fortalte mig før.
Hun sagde, at hun have været ude at løbe uden sin fodlænke.
-Siden hvornår? -Første skoledag.
Åh, nej! Det her er meget værre, end jeg troede.
Jeg er ked af at sige det, men hun var ude den aften, Gina døde.
-Hun var ude ved atletikbanen. -Det kan ikke passe!
-Det fortalte hun Elaina. -Det var derfor, de fandt hendes DNA.
Jeg ved, at det er svært at acceptere.
-Skal du svare? -Nej, jeg ringer til ham.
Elaina, ring til hende.
-Hun svarer, når du ringer. -Nej! Du må ringe til politiet.
Du må melde hende og sige, hvor hun var, da Gina døde.
-Øjeblik. Tror du, at hun er skyldig? -Er du sikker på, at hun ikke er det?
Hvordan kan du sige sådan?
-Hvordan kan du sige sådan? -Jeg vil bare beskytte Elaina.
Haley har et frygteligt temperament.
Hvis hun hører, at Elaina leder efter hende - hvem ved, hvad hun så gør?
Nej. Haley ville aldrig gøre Elaina noget.
-Du ved, at hun ikke ville skade dig. -Alle så jo, hvor vred hun blev.
Nej, nej. Der er stor forskel på at sparke til en spand og at dræbe nogen.
Det begynder i det små. Påstå nu ikke, at tanken ikke har strejfet dig.
Med tanke på alt det, hun har været igennem.
-Jeg er ked af det, Michelle, men... -Sig det bare. Sig det!
Alle beviser peger mod Haley. Jeg gør det her for at beskytte min datter.
Det gør jeg også.
Ved du hvad, Brooke? Du var vores sidste ven.
Jeg håber, du finder hende uskadt. Ellers føler hun sikkert skyld.
Rolig, skat. Haley dukker nok snart op.
-Hvor er du? -Uden for Brookes og Elainas hus.
-Gik du derind? -De tror, at Haley er skyldig!
-Michelle, jeg regnet ud... -Hun har løjet hele tiden!
-Hun var der den nat, Gina døde. -Så hun nogen anden?
Jeg ved det ikke, men sæt nu det var hende.
Hør her. Min IT-ven sporede videoen til en computer i Brookes hus.
Hvad siger du?!
Jeg ved ikke, hvem af dem det var, men en af dem lækkede videoen.
-Hvorfor? -For at få Haley til at virke skyldig.
-Der er mange grunde. -Jeg fatter ikke, at de gjorde det.
Når noget forsøger at skyde skylden på andre, så er det dem selv...
-Der er skyldige. -Netop.
-De gjorde det. Mindst en af dem. -Måske, vi kan ikke være sikre.
De gjorde det. Det betyder, at de ved, hvor Haley er.
-Det er muligt. -Kan du møde mig der?
Desværre ikke. Jeg er din advokat og skal holde mig uden for det her.
Jeg må råde dig fra at gøre noget. Ring, hvis du finder noget.
Tak, Luke.
Hvad laver du?
-Jeg vil arbejde i haven. -Nu? Det er jo mørkt.
Jeg skal have noget andet at tænke på end Haley og Michelle.
Hun sagde, hun ville tale med Dylan. Jeg tjekker, om hun stadig er der.
Nej!
Hun er farlig. Du må hellere blive hjemme, hvor du er tryg.
-Hvad var det? -Det ved jeg ikke. Bliv her.
Mor begynder at fatte mistanke, så nu skal du gå.
Græd ikke. Det er snart overstået.
Vi tager ud til atletikbanen.
Foran kameraet tilstår du, at du dræbte Abby og Gina.
Så slukker du kameraet, og jeg iscenesætter dit selvmord.
Du forstår nok, at jeg må beskytte min datter.
Ikke mod dig, men mod det, hun gjorde.
Hvad sker der?
-Haley! Tag det roligt. -Michelle? Michelle, kan du høre mig?
Du er uskadt! Gode gud!
Du er bundet.
Jeg får dig væk herfra.
Du slog hovedet, fjols.
-Hvordan vidste hun, at jeg var her? -Bag buskene.
-Jeg er ikke blind. -Mor, hvad laver du?
-Rydder op efter dig, som sædvanligt. -Hvad mener du?
-Undskyld, det var et uheld. -Ti nu stille, Elaina.
Jeg stod med Haleys sko. Jeg ville bare prøve dem.
-Abby anklagede mig for tyveri. -Og så dræbte du hende?
Hun faldt og slog hovedet. Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
Jeg hørte Haley og gik i panik. Men...
Men Abby døde.
Jeg fortalte mor det. Hun sagde, at alle kendte til Haleys temperament.
-Hold din kæft, sagde jeg! -Hvem dræbte Gina?
Ikke mig, jeg sværger.
Du! Du dræbte hende.
Hun fandt Haleys sko i mit skab.
Og så lagde du dem på Haleys værelse, så politiet kunne finde dem.
Jeg ville det slet ikke gøre det. Jeg havde det elendigt.
Lige så elendigt, som du ville have det i fængslet, hvis jeg havde ladet Gina gå?
Hun ville sige det til alle. Det var derfor, hun ville mødes med mig.
Hun ville fortælle, at hun havde set dig med skoene.
Undskyld, men det var et uheld.
Et dumt uheld på grund af de der dumme sko!
Igen må jeg rydde op efter dig. Bliv voksen og drop dine dumme valg.
-Jeg troede, videoen ville hjælpe. -Tror du ikke, den kunne spores?
Brug hjernen, Elaina! Du er lige så dum som din far.
Slip mig! Elaina, tag spaden!
Nej!
Elaina! Nej...
Hent spaden. Nu!
-Nej, du. -Luke? Inspektør.
Hun er lige så skør som sin datter. Hvad? Nej, de gjorde det.
Godt forsøgt, men vi har stykket sammen, hvad der er sket.
-Med hjælp fra din advokat. -Jeg råder dig til at tie stille.
Elaina og Brooke, I er anholdt for mordene på Abby Harris og Gina Jones.
Mindehøjtidelighed for Abby Harris
Du klarer det, Haley! Kom nu!
-Du var suveræn! -Tak. Abby havde sikkert været stolt.
Helt sikkert! Vi burde fejre det i morgen.
-Ja! -Jeg er optaget i aften.
Det må blive lidt senere i morgen. Jeg leder et møde med elever-
-som har problemer med deres vrede. Jeg arbejder som mentor for dem.
Skat, jeg er meget stolt over dine fremskridt.
Hvad skal du lave i aften?
-Er det sandt? -Han har inviteret mig på middag.
-Er du okay med det? -Ja da! Jeg synes godt om ham.
-Haley! -Hej, Dylan.
-Hej, Dylan! -Du var rigtig god derude.
Tak. Jeg er glad for, at du kom.
At se dig derude og være her...
...minder mig om Abby og min mor.
-Hvordan har du det, Dylan? -Okay. Jeg tager en dag ad gangen.
Mine forældre og min terapeut er en stor hjælp.
Det er godt. Jeg er glad for, at du bliver støttet.
-Vil du med i biografen i aften? -Ja, gerne!
-Er det okay med dig, mor? -Selvfølgelig! God fornøjelse.
-Men vær hjemme klokken 22. -22?
-Okay, 23. Men ikke senere. -Det samme gælder dig.
-Vi ses, mrs Langford. -Hej, mor.
-Tillykke, Haley! -Tak, Luke. Hav en god aften.
Vær hjemme klokken 23.
-Hej. -Hej. De er til dig.
Sikke en fin gestus på en første date.
Jeg har aldrig været mere glad for at miste en klient.
-Tak. For alt. -Det var en fornøjelse.
-Virkelig? -Nej, det var faktisk rigtig hårdt.
Tekster: Torben Christensen www.ordiovision.com