Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Haley! Det er på tide å dra.
-Vi må gå. -Jeg kommer.
-Hva er det? -Hva da?
Dette? Jeg lurer på hva det kan være.
Herregud! Kjøpte du dem?
-Jeg elsker dem! -Jeg visste du ville det.
-De er altfor dyre. -Du har jobbet så hardt i sommer.
-Dine gamle er helt utslitt. -Ja, det er de.
-Om du er sikker. Takk, mamma. -Jeg er sikker.
Nå drar vi til treningen din så du kan løpe dem inn.
-Ha det så bra på treningen, skatt. -Takk.
-Når henter du meg? -Jeg har møte med et advokatbyrå.
Kan noen av vennene dine hente deg?
-Du jobber alltid. -Jeg må det.
Pappa tok seg alltid tid til å hente meg.
Jeg vet det, men nå må jeg gjøre alt dette selv.
Jeg skal prøve.
Ha det.
Herregud!
-Gina. Du skremte meg. -Unnskyld for det.
Jeg ville prate om innsamlingen.
Med din erfaring er du perfekt person til å holde kakesalget.
Det hadde vært kjempegøy, men jeg er ganske opptatt akkurat nå.
-Haley sa at du ville si det. -Jeg gjør mitt beste.
-Nei, jeg mente ikke at... -Og nå er jeg sen til et møte.
-Hei! -Vent, fikk du dem?
-Hvilke da? Disse? -De er nydelige.
-Du skulle få dem på fødselsdagen din. -Mamma overrasket meg i dag.
-Så heldig du er. -Får jeg prøve dem?
-Nei, de er altfor store for deg. -Abby kan vel prøve dem?
Alvorlig talt? Hun slo meg med sju sekunder forrige uke.
-Jeg slo deg også, uten dyre sko. -Det gjorde du ikke.
-Jo, med to sekunder. -Det er ikke sant.
-Vi løper for å ha det gøy. -Lett for deg å si. Du vinner alltid.
-Vi erter deg bare. -Kom an, still dere opp!
-Jeg liker virkelig skoene. -Takk.
-Kanskje ikke når jeg slår deg. -Lykke til.
-Jeg er Michelle Longford... -Jeg følger deg inn.
-Luke, ditt 14-møte er her. -Hei, jeg er Michelle Longford.
Hyggelig å treffe deg. Sett deg.
Kom an, Abby! Du klarer det.
-Hvorfor gjorde du det, Haley? -Abby løp på banen min.
-Hva var det? Du løp på banen min. -Nei.
Jo! Jeg holdt på å slå deg og du saboterte for meg.
-Jeg vil aldri gjøre det. -Jenter, hold opp nå!
-Det er regionmesterskap på lørdag. -Hun løp inn på banen min.
-Jeg sverger at jeg ikke gjorde det. -Elaina, så du hva som skjedde?
-Jeg vet bare at Haley løp på meg. -Dere tre tar en pause og roer dere.
-Inn i dusjen med dere! -Jeg er lei for det, Haley.
Haley, kom hit. Kom hit!
-Haley, hva er det som foregår? -Ingenting.
Hva var det med Abby? Dere pleier å støtte hverandre og ha det gøy.
Jeg vil ikke ha det morsomt, jeg er her for å vinne.
Du er her for å konkurrere. Det er stor forskjell.
Hvordan går det med kurset? Hjelper det?
Det er sinnehåndtering, og nei. Hvorfor må jeg ta det?
-Utbruddet for to uker siden. -Hvor mange ganger skal jeg si unnskyld?
Du må følge terapien. Kan du ikke beherske deg, kan du ikke være med.
Og ingen av oss vil det, hva?
Ok. Gå og skift.
Jeg organiserte bibliotekets veldedighetsgalla forrige året.
Og blomsteroppsatsen til kunstrådet.
Dette var til ordførerens program for ubemidlede barn.
Jeg var på den tilstelningen. Det var vakkert!
Var du? Jeg var særlig stolt av bordpynten.
Jeg har noen flere kundemøter booket, men dette er imponerende.
Toppen, jeg er glad du liker det.
Si hva du bestemmer deg for. Du kan ringe når du vil.
Du var så flink i dag. Du vinner regionmesterskapet.
Hva er det? Hvorfor er du så stille?
Haley er sint på meg. Hun tror at jeg løp på hennes bane med vilje.
-Det gjorde du vel ikke? -Selvsagt ikke.
-Haley har problemer. -Jeg vet det, men hun er vennen min.
Kanskje du ikke skal tilbringe så mye tid med dem.
-De er mine beste venner. -De er altfor ivrige etter å konkurrere.
Dessuten vil jeg få mer tid med deg. Bare du og jeg.
-Vil du gå på kino i kveld? -Jeg kan ikke, jeg har andre planer.
Si til Haley og Elaina at dere ses en annen kveld.
-Hvordan visste du...? -Du er alltid sammen med dem!
Jeg må øve hele dagen i morgen. Jeg vil treffe deg i kveld.
-Bare du og jeg. -Jeg kan utsette det til i morgen.
-Ok. -Jeg må skifte.
Ok, jeg venter.
-Jeg tenkte meg 19.30 i kveld. -Apropos det.
-Dylan vil gå på kino. -Velger du din tåpelige kjæreste?
-Han er ikke tåpelig. -Han er kontrollerende.
-Han er opptatt i morgen. -Men i kveld...
Haley har planer med moren. Vi har planlagt dette i uker.
Vi kan si at vi er opptatt i morgen.
Hele poenget var jo at hun ikke skulle bli mistenksom.
Hun har bursdag neste uke. Vi må planlegge hennes overraskelsesfest.
Du vet hvor lenge jeg har avlyst med Dylan. Jeg kan ikke si nei.
Vet du hva som er sørgelig? Du velger alltid kjæreste foran bestevenner.
-Venter du på kjæresten din? -Jeg antar det.
-Men egentlig ville jeg treffe deg. -Jeg ble glad da du kom i dag.
En godt dekke, hva? Trofast kjæreste ser på når jenta løper.
Dylan, jeg vet at du bryr deg om henne.
Det gjør jeg, men så traff jeg deg.
-Jeg er så glad vi møttes. -I like måte.
-Jeg ønsker at vi kunne være åpne. -Ikke før jeg fyller 18.
Det vet du. Du mister jobben, eller noe enda verre.
Jeg vet det. Men jeg trodde aldri...
-Det ordner seg. -Kom over i kveld på middag.
Det går ikke. Jeg har planer med Abby.
-Men jeg kan avlyse dem. -Nei, ikke gjør deg umaken.
-Gina! -Ring etter daten din.
Hallo?
Elaina? Abby?
Er det noen her?
Abby? Abby!
Abby?
Hjelp! Hjelp, noen!
-Hva skjedde? -Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
-Abby! -Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Jeg fant henne sånn.
Haley, jeg er glad for at du er her.
-Du også, Michelle. -Godt å se deg, Brooke.
Jeg ønsker at det var under bedre omstendigheter.
Stakkars Tom og Linda. Jeg kan ikke forestille meg hvor tøft de har det.
Jeg vet det. Jeg syns så synd på dem.
Å miste et barn... Deres eneste barn.
Jeg kan ikke forestille meg.
Takk for at dere kom.
Vi prøver alle å forstå denne forferdelige tragedien.
-Se på henne. -Hvem?
Gina. Hun står så nær Dylan.
Vet du hva de sier om henne? Hun er litt vel vennlig mot tenåringsguttene.
-Nei, det tror jeg ikke på. -Jeg så dem dagen da Abby døde.
Da jeg hentet Elaina, så jeg dem sammen.
-Han datet Abby. -Og nå er hun ute av veien.
Abbys far Tom vil si et par ord.
Det betyr så mye for Abbys mamma og meg at dere kom hit i dag.
-Jeg måtte vekk derfra. -Ingen fare, skatt.
Minnehøytider er tøffe.
Det var som om de hadde fest. De pratet og lo.
Som om Abby ikke hadde dødd.
Sorg påvirker folk ulikt, det vet du jo.
Å bli sint for at noen har dødd er mer normalt enn å spøke i en begravelse.
Vi har alle ulike måter å uttrykke oss på.
Men tror du at Abby ikke vil at du ler igjen?
Nei, det ville hun nok ikke.
Du har gått gjennom mye for noen på din alder.
Først pappaen din, og nå din beste venn.
Abby ville ønsket at du fortalte vitser, og ler sammen med Elaina
og nyter livet, for det er så kort.
Ja, mamma.
Hei! Hva gjør dere her?
Haley skulle bare... Hun trengte en pause.
Elaina også. Vi ville prate med Gina.
Vi tenkte at vi kunne ha et treff med alle løperne, til Abbys minne.
-Det låter toppen. -Herlig. Hva sa hun?
-Hun var ikke der. -Vi treffer henne vel senere.
-Vi kan vel ha vår egen minnestund? -Ja, det høres fint ut.
-Jeg tror at Haley vil vekk herfra. -Jeg også.
Jeg hadde gjerne bedt dere hjem, men huset er fullt av esker.
Ingen fare, jeg vet hvor slitsomt det er å flytte.
Særlig til et mindre sted.
Vi har god plass, så kom gjerne hjem til oss.
Dette bildet er bra. Vi kan ta det til banneret.
Hun er søt der.
Jeg vet at du har sagt at du ikke er sint på meg, men...
Ok, jeg var sint. Unnskyld. Men det er ikke viktig lenger.
Hvorfor var du sint?
Jeg kom til å høre dere to den dagen Abby...
Dere to planla å omgås uten meg.
Nei! Vi planla bursdagsfesten din.
Virkelig?
For en fæl person jeg er! Jeg var så sint på henne den dagen hun døde.
Slutt å klandre deg selv.
Vi burde ikke ha vært så hemmelighetsfulle.
Det er liksom poenget med en overraskelsesfest.
Hun brydde seg virkelig om deg. Det gjør jeg også.
Jeg bryr meg om deg også.
Jøss, som jeg ser ut. Jeg henter et lommetørkle.
Jeg tenker at vi kan invitere folk, og vi kan trykke opp t-trøyer.
Det lyder fantastisk. Takk for at du hjelper til med dette.
Det er bare så sørgelig. En tåpelig ulykke.
Jeg har advart dem mange ganger om at gulvene er glatte.
Særlig når man kommer ut av dusjen.
Jeg vet det. Det kunne ha hendt hvem som helst.
Jeg vet det, jeg ligger våken om nettene.
-Jeg må til jobben. -Jobber du mange skift?
Elainas far etterlot mange regninger da han stakk til en ny familie.
-Si fra om du trenger noe. -Du er så snill.
Elaina, det er på tide å dra.
Takk for at du foreslo dette. Det var morsomt å omgås med Elaina.
Jeg er glad at du er venner. Dere må holde sammen for Abbys skyld.
-Vi ses på treningen. -Ha det.
-Vi finner veien ut selv. -Takk, fru Longford.
Er alt bra mellom dere to igjen?
For en lettelse!
-God morgen, murmeldyr. -God morgen.
Hvordan føler du deg i dag?
-En løperunde hjelper kanskje. -Jeg er ikke i humør til det.
-Spis litt, i det minste. -Jeg er ikke sulten.
-Du elsker pannekakene mine. -Jeg er ikke sulten, sa jeg!
Unnskyld, mamma.
Jeg gjør det. Du kommer til å skjære deg.
-Jeg forstår at dette er vanskelig. -Hvorfor forlater alle meg?
Først pappa og nå Abby.
-De mente ikke å forlate deg. -Det føles slik.
Skriv i dagboken din. Det kan får deg til å føle deg bedre.
Ja, jeg tror at jeg skal gjøre en av mine terapivideoer.
-Jeg åpner. -Takk, elskling.
-Bor familien Longford her? -Ja.
-Er du Haley Longford? -Mamma!
-Kan jeg hjelpe deg? -Vi har en ransakingsordre.
Husransaking? Hva gjelder det?
-Vi etterforsker mordet på Abby Harris. -Hun ble ikke myrdet, hun sklei.
-Du fant henne, hva? -Ja.
-Og du var alene da? -Det var bare meg.
Unnskyld, men jeg liker ikke det du insinuerer.
Under Abbys obduksjon fant vi et skoavtrykk på ansiktet hennes.
Man tror at hun ble slått med dem, så at hun falt og slo hodet
som førte til hennes død.
Unnskyld, men hva har det med oss å gjøre?
Vi sporet avtrykket til et skomerke, og sammenlignet det med deres innkjøp.
-Å, nei! -Mine sko?
Løpeteamet bekreftet at du hadde dem på deg den dagen.
-Er det skoene du leter etter? -Det stemmer.
Med mindre du ikke henter dem så jeg kan avbryte letingen.
-Haley, hent skoene dine. -Det går ikke. De er borte.
-Det var beleilig. -Jeg har ikke mistet dem.
Jeg låste ikke skapet da jeg dusjet, og siden var de borte.
-Hvorfor fortalte du ikke noe? -Jeg trodde du ville bli sint.
Ålreit, detektiv. Du kan avbryte letingen.
Ikke så fort.
-Det er umulig! -Jeg forstår ikke.
-Jeg forstår ikke. Vent... -Haley Longford, du er anholdt for drap.
-Hun var min beste venn. -Ikke et ord før jeg kommer.
Hei, Luke. Det er Michelle Longford.
Du hørte at de skulle treffes uten deg.
-Hva gjorde du da? -Jeg tok en dusj.
Hva skjedde så?
Bare si sannheten.
Jeg hørte et høyt smell, og gikk dit for å se.
Da fant jeg Abby på gulvet.
-Hva tror du? -Hun har ikke noe alibi.
Ingen så hva som skjedde med Abby.
-Jeg gjorde ingenting mot Abby. -Selvsagt ikke. Jeg vet det, jeg vet det.
-Men hvordan havnet skoene på ditt rom? -Jeg aner ikke!
Jeg har dessverre ikke gode nyheter. Den tekniske analysen av skoen er klar.
Skoavtrykket matcher det på Abby. De fant til og med Abbys hår på dem.
Hva? Nei!
-Hva gjør vi, Luke? -Forbereder oss for rettssak.
Men jeg gjorde ingenting! Hun var vennen min.
Jeg har forhandlet fram husarrest fram til rettssaken. Hun må bære fotjern.
Jeg gjorde ikke noe.
Hei.
Har du noen planer i dag?
Det er første skoledagen, og det må være tøft.
Jeg ser på tv til oppgavene kommer.
Jeg skal treffe Luke om banketten. Vil du at jeg kjøper noe?
Nei, men jeg ønsker at jeg kunne bli med.
Jeg også. Jeg vet at det suger å sitte her hele dagen.
Det har gått en måned. Jeg vet ikke om jeg klarer mye mer.
Det kommer til å ordne seg, jeg lover.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
Jeg er takknemlig for at du fremdeles planlegger dette.
Det holder meg i aktivitet, som er det jeg trenger nå.
Bandet spiller perler fra 40-tallet. Det blir en suksess.
Det låter toppen!
Du har ingen anelse om hva vi prater om, hva?
Sekretæren min pleier å passe alt sånt, men jeg stoler på deg.
Takk skal du ha. Takk. Jeg stoler på deg også.
Med Haleys sak.
-Hvordan har hun det? -Hun er sint.
Og hun kjeder seg, og er forvirret.
-Hun er bare en tenåring. -Stakkars jente.
Hva med deg?
Jeg prøver å orke alt fram til rettssaken. Har du noen nyheter?
Aktoratet har avhørt vitner. De kan tilby forhandling om tilståelse.
Tilståelse? Men hun er ikke skyldig.
-Vi må bevise hennes uskyld. -Jeg vet at det er frustrerende.
Vi må la prosessen gå sin gang. Jeg lover at jeg gjør alt jeg kan.
Jeg må faktisk gå nå. Jeg skal hente Haleys ting på skolen.
Trener Chris ringte. Politiet frigir endelig sakene hennes.
Kan du fotografere det som sendes hjem? Ikke kast noe av det.
Ja da. Det er en god idé.
Ha det, Luke.
Kom inn.
-Hei, Chris. -Michelle. Takk for at du kom.
-Hvordan har Haley det? -Hun har det slitsomt.
Det kan jeg tenke meg.
Hva med deg?
-Bekymret. -Selvsagt.
Her er alt fra skapet hennes.
Politiet kom akkurat med det.
Det er noen bilder, strømper.
Ingen klær eller sko. Jeg trodde hun hadde løpeskoene her.
Politiet har dem. Har du ikke hørt det? Abby ble visst drept med dem.
Det hørte jeg ikke. Jeg vet at de etterforsker hennes død
og at Haley var involvert.
Jeg trodde at deres etterforskning ville bekrefte hennes uskyld.
-Er det noe galt? -Jeg syntes jeg husket...
-Det var ikke noe viktig. -Politiet avhørte deg vel?
-Ja. -Fortalte du om utbruddene?
-Unnskyld, men jeg var nødt. -Jeg forstår.
Men jeg fortalte at hun gikk i terapi, og at hun gjorde framskritt.
-Det burde hjelpe. -Ja, vi får håpe det.
-Takk, Chris. -Jeg følger deg ut.
-Si til Haley at jeg tenker på henne. -Det skal jeg. Takk.
Vi har tre som løper 100 m på lørdag. Elaina og to til.
Og 500 meter...
Er det noe galt?
Nei.
Det var Haleys mamma. Kom hun for å hente tingene hennes?
Ja.
Husker du de nye skoene Haley hadde på seg dagen da Abby døde?
Jeg vet hvilke du mener.
Jeg kunne ha sverget på at jeg så dem på kontoret ditt rett etterpå.
-Hva gjorde du på kontoret mitt? -Lette etter deg.
Men jeg fant deg senere på tribunen sammen med Dylan.
Jeg trøstet ham, stakkaren. Han sørger virkelig.
Ja, han er sikkert helt knust.
Michelle!
-Brooke! Endelig et vennlig ansikt. -Det må være så slitsomt for deg.
-Hvordan går det med Elaina? -Hun sliter.
Det føles som om hun har mistet begge sine bestevenner.
Er det greit at vi kommer over? Elaina savner virkelig Haley.
-Og jeg vil gjerne støtte deg. -Dere er velkommen.
-Det er ikke mange som vil komme. -Det kommer sikkert til å ordne seg.
Jeg håper du har rett. Dere er velkommen når som helst.
Haley!
Haley! Du svarte ikke.
Unnskyld, mamma. Jeg var helt inne i sonen.
-Løp du? -Ja, jeg jogget rundt i huset.
Jeg gjorde utfall og knebøy, så beina mine er slitne.
Jeg tenkte at mine treningsklær ville få meg i bedre humør.
Trener Chris ga meg sakene dine fra skapet ditt.
Hva er det? Mangler noe?
Jeg trodde at politiet hadde tatt feil par sko og at mine var her.
Ja...
Jeg savner henne.
Jeg vet det, skatt.
-Det er ikke rettferdig. -Hva er det?
Ikke bli opprørt hver gang jeg blir sint. Jeg har all rett til å være sint.
Abby er død, jeg er fange i mitt eget hjem, og jeg er uskyldig!
Ro deg ned.
-Vi må være veldig forsiktige. -Hvorfor? Hvem kan se oss?
-Det er bare jeg her, hele tiden. -Vi gjør alt for å bevise din uskyld.
Du må holde deg rolig, og kontrollere følelsene dine.
Du kan vel gjøre en sånn meditasjonsvideo?
Jeg lager middag. Jeg sier fra når den er klar.
Hei, det er Gina. Kan du komme til kontoret mitt? Det er viktig.
Nei, jeg vil ikke ta det over telefonen. Det er ganske følsomt.
Kom inn.
-Hvordan føler du deg? -Ok. Jeg starter videoen nå.
Middagen er i ovnen, den er klar om 45 minutter.
Jeg tar et bad. Jeg trenger å slappe av.
Mamma, unnskyld for at jeg har gjort alt så stressende for deg.
Nei, skatt. Det er ikke din feil. Jeg vet at noen andre gjorde det.
Jeg er bare stresset for at jeg elsker deg, og vil ditt beste.
Jeg vet det. Jeg elsker deg også.
Trekk pusten dypt.
-Du skremte meg. -Du er lett å snike på.
Dylan, vi må prate.
Foreldrene mine er ute i kveld. Du kan komme over til meg.
Nei, vi må prate nå om framtiden vår.
Jeg har bursdag om et par måneder, så vil alt ordne seg.
Folk har begynt å prate om oss.
Ingen tror at det er tilfeldig når vi avslører forholdet vårt.
-Hvem bryr seg? -Jeg bryr meg, og det burde du også.
Jeg bryr meg om deg. Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også. Jeg kan ikke fortsette sånn.
Du har knapt sørget. Du trenger plass til å gjøre normale ting.
-Fokuser på skolen, omgås med venner. -Plass? Nei, nei.
Jeg lot ikke noen komme mellom oss.
Ikke engang Abby. Jeg vil ikke slutte nå.
Jeg søker nye jobber i andre delstater.
Om noen år kan du kanskje oppsøke meg.
Tror du at jeg har tenkt å la deg gå? Aldri!
Unnskyld. Forstyrrer jeg?
Nei, kom inn, Elaina. Dylan skulle akkurat gå.
Ja, det skulle jeg.
-Hva er dette? -Matteprøven min. Jeg strøk.
Karakterer mine er i fare. Jeg kan kanskje ikke konkurrere neste uke.
-Jeg er lei for det. -Elaina...
-Hei, Luke. -Hei! Kan vi prate?
Ja da. Er alt i orden?
Jeg ville bare høre hvordan planleggingen til banketten går.
Det går kjempebra. Jeg fikk rabatt på alle blomsteroppsatsene.
Bandet aksepterte tilbudet vårt siden det er til veldedighet.
Toppen! Iblant føles det som om jeg planlegger et bryllup.
Jeg planlegger dem også.
Det er ikke aktuelt ennå. Jeg treffer ingen akkurat nå, men gjerne i framtiden.
Takk for at du lar meg fortsette med tanke på alt som hender.
-Særlig med Haley. -Du er den beste til jobben.
Jeg er glad det fungerer så bra.
-Jeg håper Haleys sak går bra. -Hvordan har hun det?
-Hun har det hardt. -Og du?
Jeg prøver.
Jeg burde komme over i uken og sjekke situasjonen, hvis det er ok.
Selvsagt. Du er velkommen når som helst.
Vasker du opp?
Nei. Nei, jeg...
Jeg ligger i badet. Jeg trengte å slappe av.
Unnskyld. Jeg mente ikke å forstyrre.
Det gjør ikke noe.
Jeg lar deg gå tilbake til avslapningen.
Vi snakkes senere.
Herregud!
Middagen er klar, skatt.
Jeg setter en tallerken på kjøkkenbenken.
"Hva gjør deg mest sint? At pappa forlot meg."
"Jeg vet at han var syk, men hvorfor avsluttet han behandlingen?"
"Hvordan kontrollerer du sinnet ditt? Løping - da føler jeg meg fri."
Mamma?
Om du blir sulten!
Ok, gå og varm opp.
Trener! Trener!
Tilbake. Tilbake!
Gina!
-Mamma. -Hei, skatt. Jeg har laget egg.
-Jeg må prate med deg. -Ja da, om hva da?
-Du vil bli kjempesint. -Hvorfor?
Vær så snill, hør på meg. Jeg kan ikke holde det hemmelig lenger.
Du kan fortelle, hva det enn er. Vi løser det sammen.
I går natt...
Jeg lover at vi skal prate om det siden. Jeg skal bare se hvem det er.
-Unnskyld at jeg ikke ringte først. -Ingen fare. Kom inn.
-Er alt i orden? -Nei, det er det ikke.
-Hva er det? -Det er Gina.
Jeg ville fortelle med en gang. Jentene trenger å være sammen.
Selvsagt.
-Vet de hva som skjedde? -En kule i hodet.
På banen.
Så fælt!
-Var det en ulykke? -Jeg aner ikke.
-Jeg er virkelig glad for at du er her. -Jeg også.
Jeg fatter det bare ikke.
-Du tror vel ikke at jeg drepte Abby? -Selvsagt ikke!
Noen vil få meg tatt for drapet på Abby, og drepte antagelig Gina også.
-Ok. Men hvorfor? -Jeg vet ikke!
-Jeg pratet med Dylan om det... -Hvorfor pratet du med Dylan?
-Du vet hvordan han kontrollerte Abby. -Ja, men han savner henne virkelig.
Jeg tror at han trenger noen å prate med.
-Jeg tror at vi tok feil av ham. -På tide å gå, Elaina.
Vær forsiktig.
Hei.
Jeg er virkelig lei for det.
Du må være helt knust.
Hva var det du ville fortelle før?
Det var ikke noe viktig.
Ålreit, jeg lar deg være alene en stund.
Takk.
Hei, Dylan.
-Hei. -Hørte du om Gina?
-Ja. -Alle tror at hun ble myrdet.
Jeg tror at det var en ulykke. Hva tror du?
Hvilken rolle spiller det? Hun er død.
-Stopp, Dylan. -Jeg skal til timen.
-Jeg vet at dere sto hverandre nær. -Nær? Du aner ikke.
-Slutt å late som om at du gjør det. -Jeg vet faktisk.
Gjør du? Da er du ansvarlig. Du, mammaen din, Haley.
Alle som pratet bak ryggen på oss. Hun skulle slutte etter alt dette.
Hun fikk det visst som hun ville.
-Hva er dette? -De kom samtidig som jeg.
Vi må prate med deg og datteren din, fru Longford.
-Hvor var du i går rundt 23.30? -Hun var her hjemme.
Vi vil at Haley svarer på spørsmålene.
-Hvor var du? -Hjemme.
Hvilket fotlenken sikkert kan vise. Jeg antar at dere har sjekket den.
-Selvsagt. -Og?
-Den sier at hun var her hele tiden. -Hva gjør da dere to her?
Haleys dna ble funnet på åstedet der Gina Jones døde.
På banen?
Hun har vært der tusentalls av ganger.
Haley, kan du forklare hvordan ditt dna ble funnet på Ginas jakke i går?
-Nei. -Eller ditt dna under neglene hennes?
Dette er helt vilt!
Denne videoen ble lagt ut anonymt på sosiale medier.
Det er ikke rettferdig! Det hender hver eneste gang.
Det er ikke rettferdig. Abby, jeg er så lei av dette.
Du løper fortest og har kjæreste, og jeg har ingenting!
-Vil du forklare hva som skjer? -Jeg mistet besinnelsen.
-Jeg ville vinne for en gangs skyld. -Litt av et temperament.
Å være hissig er ikke kriminelt. Men å filme noen uten lov er det.
Særlig om man gjør det anonymt. Jeg antar at dere sjekker hvem det er
og gir oss den informasjonen når dere har den.
Vi skal undersøke saken.
Kan vi få undersøke fotlenken før vi går?
-Som dere ser har hun den på seg. -Vi vil bare sjekke at den virker.
Vær så god.
Er vi klare her?
Vi tar kontakt.
Haley, er det noe du vil si?
Alt du sier blir mellom oss.
Nei.
Gå til rommet ditt og gjør leksene dine. Jeg må prate uforstyrret med Luke.
Michelle, jeg må spørre om noe, og det er ikke et hyggelig spørsmål.
Jeg vet hva det er. Du vil vite om jeg tror at datteren min snakker sant.
I går hadde jeg sagt ja, men i dag vet jeg ikke.
Hun har problemer med sinnet, men jeg har kanskje ikke innsett hvor ille det er.
-Hvordan kan hennes dna ellers være der? -Det kan ha blitt plantet.
Mener du at noen vil få datteren min dømt for drap?
-Hvem ville gjøre noe sånt? -Jeg vet ikke.
Har noen andre tilgang til huset ditt, eller Haleys ting?
Nei! Nei.
Jeg kjenner datteren min - hun skjuler noe. Men hvorfor drepe Gina?
Gina visste kanskje hva som skjedde med Abby.
Hvordan går det med hennes sinnehåndtering?
Hun gjør øvelsene, men jeg vet ikke om de hjelper.
Særlig nå som hun ikke kan løpe. Det hadde virkelig hjulpet henne.
-Utbruddet på videoen var ille. -Ja, jeg vet det.
Hun har ikke alltid vært sånn. Hun var et lykkelig barn.
-Pappaen hennes døde. -Hvor gammel var hun da?
-15. -Tøff alder å miste en forelder.
-Ja, de var bestevenner. -Jeg kan ikke engang forestille meg.
Det må være vanskelig å være den forelderen som er igjen.
David var den som sto for ømhet. Jeg var den strenge.
Ærlig talt er jeg nok ikke så god i begge roller.
Du gjør så godt du kan. Du mistet mannen din, du sørger også.
Du er virkelig snill.
Jeg er glad du kom inn i våre liv på det tidspunktet.
Jeg er glad for å kunne hjelpe til. Jeg gjør mitt beste for å beskytte Haley
men dette har blitt veldig komplisert.
Jeg skal la en venn som er IT-ekspert sjekke hvor videoen kommer fra.
Du må finne ut hva Haley skjuler for oss. Ok?
Ok.
-Hei! Du er Elaina, hva? -Ja, jeg hadde tenkt å treffe Haley.
Hei, Elaina! Hun blir glad for å se deg. Kom inn.
-Du hører fra meg når jeg vet noe. -Jeg prater med Haley senere.
-Elaina? -Ja.
-Kan du fortelle om hun sier noe? -Som hva?
Jeg vet ikke, bare om det er noe som virker rart.
Ja da, fru Longford.
Så du videoen?
Ja, det gjorde alle.
-Jeg er virkelig lei for det, Haley. -Jeg er virkelig i knipe.
-Du mistet bare besinnelsen. -Nei, det er mer enn det.
Jeg gjorde noe og jeg må fortelle det til mamma.
Hva gjorde du?
Jeg skal snakke, men du må love å ikke si det til noen. Ok?
Ok.
Hvordan skal jeg si det her?
Jeg har forlatt huset i et par uker for å løpe.
Hvordan? Nei, ikke gjør det...
Det er noe galt med den. Jeg kan ta av den uten at politiet vet noe.
-Haley, dette er ille. -Jeg var på banen i går.
-Haley, drepte du... -Nei, nei, nei!
Jeg var bare der for å løpe. Hun kom ut da jeg var der.
-Haley? Hva gjør du her? -Jeg tenkte bare å løpe litt.
-Du skal sitte i husarrest. -Lenken falt av. Jeg må løpe.
-Du bryter loven. -Hva gjør du her så sent?
-Skolesaker. Jeg hadde et møte. -Du traff Dylan, hva?
-Nei. Hva er det med alle... -Alle vet om det.
Dere har truffet hverandre i flere måneder. Han bedrar Abby med deg.
-Jeg ringer mammaen din. -Ikke gjør det.
-Mammaen din eller politiet. Velg. -Nei, du forstår ikke!
Jeg roet meg ned og sa at jeg skulle gå hjem og si det til mamma.
-Gjorde du det? -Nei, jeg kan ikke.
Mitt dna fantes på stedet og videoen er alt ute. De tror at det var jeg.
Du må fortelle henne det. Hun kan hjelpe deg.
Før sa hun til advokaten min at hun tror at jeg drepte Abby.
Dette med Gina vil bekrefte mistankene hennes.
Gina sa at hun skulle møte noen der. Jeg tror at det var Dylan.
-Det ville han aldri gjøre. -Han drepte sikkert Abby også.
Jeg vet bare at jeg ikke gjorde det. Jeg må finne ut hvem det var.
-Jeg må dra på trening. -Jeg stikker også.
-Hvor skal du? -Spørre Dylan hva han har å si.
Nei, Haley! Hva om han faktisk drepte Abby og Gina.
-Det er ikke trygt. -Jeg skal være forsiktig.
Jeg trenger din hjelp.
-Ha det, fru Longford. -Ha det, Elaina. Takk for at du kom.
-Du er sen. -Unnskyld.
Jeg vet at dette er en vanskelig tid for oss alle.
Gina var et elsket medlem av klubben vår, og vi vil savne henne.
Det er med tungt hjerte jeg gjør dette.
Administrasjonen og jeg har besluttet å avlyse resten av sesongen.
Jeg vet hvor hardt dere har jobbet, og hvor vanskelig dette er.
Jeg føler det også.
Jeg er her om dere trenger å prate, når som helst.
Men dere er ikke trygge her ute.
Ikke før vi finner den som drepte Abby og Gina.
Dylan! Dylan!
-Hva har du gjort? -Hva gjør du her?
-Slutt, det gjør vondt. -Ikke som du skadet Abby.
-Hva? Jeg elsket Abby. -Og lå med Gina samtidig?
Fikk Abby vite om deg og Gina? Drepte du henne og siden Gina?
-Hvordan kan du si sånt? Aldri! -Forklar, da.
Gina er mammaen min.
Vi hadde ikke et forhold. Hun er min biologiske mor.
Det er sant! Hun brukte skolens arkiv for å finne meg.
Det var hemmeligheten vår. Det var derfor vi ikke kunne si noe.
-Hun hadde mistet jobben sin. -Jeg tror deg ikke.
Det er sant.
-Fortell hvem du vil. Hva så. -Jeg skal ikke fortelle for noen.
Men om du ikke drepte dem, hvem gjorde det da?
Haley?
Skatt? Jeg må snakke med deg.
Haley?
Hvordan har din dag vært?
-Skatt, hva er det? -Resten av sesongen er avlyst.
-Å, nei! -Jeg var endelig stjernen på laget.
Alt bare raser sammen. Jeg skjønner ikke!
Jeg er virkelig lei for det, skatt. Jeg ønsker at jeg kunne hjelpe deg.
Abby hadde det perfekte livet med perfekte foreldre og perfekt kjæreste.
Haleys mamma tjener massevis med penger, og kjøper alt Haley vil ha.
Og jeg får ingenting!
Jeg er virkelig lei for det. Det føles som om jeg har sviktet deg.
Det har du ikke.
Nå som faren din har forlatt oss, og flyttingen...
Jeg har ikke engang råd til å kjøpe et par ordentlige løpesko til deg.
Det er noe annet, mamma.
Haley fortalte at hun var på idrettsplassen natten da Gina døde.
Hun har tatt av seg fotlenken og forlatt huset.
Visste du om det?
Hvordan?
Haley, hvor er du? Hvorfor svarer du ikke? Du må komme hjem nå.
Dette er Luke. Legg igjen en beskjed.
Hei, Luke. Det er Michelle. Haley har forsvunnet.
Hun tok av fotlenken. Jeg vet ikke hvor hun er nå.
Jeg har lett i flere timer. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg er ved Elainas hus nå. Jeg skal spørre om hun vet noe.
Ring tilbake.
-Fru Longford? Er alt i orden? -Haley er forsvunnet.
-Har du sett henne? -Nei, det har jeg ikke.
Vet du hvor hun kan være?
-Michelle? Hva gjør du her? -Haley tok av fotlenken og stakk.
Jeg vet ikke hvor hun her. Jeg håpte at hun var her.
-Jeg sa at hun ikke var det. -Vi har dessverre ikke sett henne.
Jeg er desperat, hun har vært borte i flere timer.
-Jeg vet ikke hva vi kan gjøre. -Elaina kan forsøke å ringe henne.
-Hun svarer ikke når jeg ringer. -Det er verdt et forsøk.
Vær så snill, det er siste sjanse før jeg må ringe politiet.
Ok, kom inn.
-Hun er sikkert ikke forsvunnet. -Kanskje hun er ute og løper.
-Hun sa hun gjorde det her om dagen. -Hva?
Fortell Michelle hva du fortalte meg tidligere.
Hun sa at hun hadde vært ute og løpt uten fotlenken.
-Siden når? -Første skoledagen.
Å, nei! Dette er mye verre enn jeg trodde.
Jeg er lei for å måtte si det, men hun var ute den kvelden Gina døde.
-Hun var ute ved banen. -Det er ikke mulig!
-Hun fortalte Elaina. -Det var derfor de fant hennes dna.
Jeg vet at det er vanskelig å akseptere.
-Må du svare? -Nei, jeg ringer tilbake.
Elaina, ring henne.
-Hun svarer når du ringer. -Nei! Det er på tide å ringe politiet.
Du må anmelde henne, og fortelle hvor hun var da Gina døde.
-Vent nå. Tror du at hun er skyldig? -Er du sikker på at hun ikke er det?
Hvordan kan du si sånt?
-Hvordan kan du si sånt? -Jeg prøver bare å beskytte Elaina.
Haley har et fryktelig temperament.
Hvis hun får vite at Elaina prøver å finne henne - hvem vet hva hun gjør da?
Nei. Haley ville aldri skade Elaina.
-Du vet at hun aldri ville gjøre det. -Vi så alle hvor sint hun ble.
Nei, nei. Det er forskjell på å sparke til en søppelkasse og drepe noen.
Det begynner smått. Ikke påstå at du ikke har tenkt på det.
Med tanke på alt hun har gått gjennom.
-Jeg er lei for det, Michelle, men... -Si det, bare. Si det!
Alle bevis peker mot Haley. Jeg gjør dette for å beskytte datteren min.
Det gjør jeg også.
Vet du hva, Brooke. Du var vår siste venn.
Jeg håper at du finner henne uskadd. Ellers føler hun sikkert skyld.
Sånn ja, skatt. Haley dukker sikkert opp snart.
-Hvor er du? -Utenfor Brookes og Elainas hus.
-Gikk du inn? -De tror at Haley er skyldig!
-Michelle, jeg har kommet på... -Hun har løyet hele tiden!
-Hun var der natten da Gina døde. -Så hun noen andre?
Jeg vet ikke, men hva om det var henne.
Hør på meg. Min IT-kar sporet videoen til en datamaskin i Brookes hjem.
Hva?
Jeg vet ikke hvem av dem det var, men en av dem lekket videoen.
-Hvorfor? -For å framstille Haley som skyldig.
-Det fins mange grunner. -Jeg fatter ikke at de gjorde det.
Når noen prøver å skylde på noen andre, så er det de selv...
-Som er skyldige. -Akkurat.
-De gjorde det. I det minste en av dem. -Kanskje, vi kan ikke være sikre.
De gjorde det. Det betyr at de vet hvor Haley er.
-Det er mulig. -Kan du møte meg der?
Dessverre ikke. Jeg er advokaten din og må holde meg utenfor dette.
Jeg må fraråde deg dette. Ring om du finner noe.
Takk, Luke.
Hva gjør du?
-Jeg har tenkt å jobbe i hagen. -Nå? Det er mørkt ute.
Jeg trenger noe annet å tenke på enn Haley og Michelle.
Hun sa hun skulle prate med Dylan. Jeg ser om hun er der.
Nei!
Hun er farlig. Jeg vil at du blir hjemme, der du er trygg.
-Hva var det? -Jeg vet ikke. Bli her.
Mamma begynner å bli mistenksom, så det er på tide for deg å gå.
Ikke gråt. Snart er alt over.
Vi drar til banen.
Du innrømmer foran kameraet at du drepte Abby og Gina.
Så skrur du av kameraet, og jeg iscenesetter selvmordet ditt.
Du forstår, jeg må beskytte datteren min.
Ikke fra deg, men fra det hun gjorde.
Hva skjer?
-Haley! Hva skjer? -Michelle? Michelle, hører du meg?
Du lever! Herregud!
Du er bundet.
Jeg skal hjelpe deg herfra.
Du slo hodet, dummen.
-Hvordan visste hun at jeg var her? -Bak buskene.
-Jeg er ikke blind. -Mamma, hva gjør du?
-Rydder opp etter deg, som vanlig. -Hva mener du?
-Unnskyld, det var en ulykke. -Hold kjeft, Elaina.
Jeg holdt Haleys sko. Jeg skulle bare prøve dem.
-Abby anklaget meg for tyveri. -Så du drepte henne?
Hun ramlet og slo i hodet. Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Jeg hørte Haley og fikk panikk. Men...
Men Abby døde.
Jeg fortalte mamma det. Hun sa at alle kjente til Haleys temperament.
-Hold kjeft, sa jeg! -Hvem drepte Gina?
Ikke jeg, jeg sverger.
Du! Du drepte henne.
Hun fant Haleys sko i skapet mitt.
Så la du dem i Haleys rom, så politiet skulle finne dem.
Jeg ville ikke. Jeg følte meg fæl.
Like fæl som du hadde følt deg i fengsel, hvis jeg hadde latt Gina komme unna?
Hun skulle fortelle alle det. Det var derfor hun ville treffe meg.
Hun ville fortelle at hun hadde sett deg med skoene.
Unnskyld, men det var en ulykke.
En dum ulykke på grunn av de dumme skoene!
Nok en gang må jeg rydde opp etter deg. Voks opp og slutte å ta dumme valg.
-Jeg trodde at videoen ville hjelpe. -Tror du ikke at den kunne spores?
Bruk hodet, Elaina! Du er like dum som faren din.
Slipp meg. - Elaina, ta spaden!
Nei!
Elaina! Nei...
Hent spaden. Nå!
-Nei, du. -Luke? Betjent.
Hun er like gal som datteren. Hva? Nei, de gjorde det.
Godt forsøk, men vi har klart å pusle sammen hva som skjedde.
-Med hjelp av advokaten din. -Jeg råder deg til å slutte å prate.
Elaina og Brooke, dere er anholdt for drapene på Abby Harris og Gina Jones.
Minnestund for Abby Harris
Du klarer det, Haley! Kom an!
-Du var suveren! -Takk. Abby hadde nok vært stolt.
Absolutt! Vi burde kanskje feire i morgen.
-Ja! -Jeg er opptatt i kveld.
Det må bli litt senere i morgen. Jeg leder et møte med elever
som har problemer med sinnet. Jeg jobber som mentor for dem.
Skatt, jeg er så stolt over dine framskritt.
Så hva skal du gjøre i kveld?
-Er det sant? -Han ba meg ut på middag.
-Er du ok med det? -Selvsagt! Jeg liker ham.
-Haley! -Hei, Dylan.
-Hei, Dylan! -Du var flink der ute.
Takk. Jeg setter virkelig pris på at du kom.
Å se deg der ute og være her ute...
...minner meg om Abby og mamma.
-Hvordan går det, Dylan? -Ok. Jeg tar en dag om gangen.
Foreldrene mine og terapeuten min er virkelig til hjelp.
Så fint. Jeg er glad du får mye støtte.
-Vil du gå på kino i kveld? -Ja, gjerne!
-Er det greit for deg, mamma? -Ja da! Ha det morsomt.
-Men var hjemme klokken ti. -Ti?
-Ok, elleve. Men ikke senere. -Det samme gjelder deg.
-Vi ses, fru Langford. -Ha det, mamma.
-Gratulerer, Haley! -Takk, Luke. Ha det hyggelig i kveld.
Vær hjemme klokken elleve.
-Hei. -Hei. Disse er til deg.
For en fin gest på en første date.
Jeg har aldri vært gladere over å miste en klient.
-Takk. For alt. -Det var en fornøyelse.
-Virkelig? -Nei, det var faktisk riktig slitsomt.
Norske tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com