Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
Pusti me!
Polako.
Gdje mi je odjeća?
Ne znam!
Tko si ti?
Tko si, dovraga, ti?
Ne miči se, boli!
Ne miči se.
Pusti me.
Mislim
da smo spojeni.
Što?
Ne miči se!
-Ne diraj me! -Prestani vrištati!
Molim te,
boli me glava.
Tko si ti?
Sjednimo.
Zanima me zašto se ne možemo odvojiti.
Što je to?
Kirurška traka?
Što?
Mislim
da smo spojeni.
-Spojeni? Kako? -Ne znam.
-Ljepilom? -Ne znam.
-Upomoć! -Moramo biti mirni.
-Upomoć! -Smiri se.
-Upomoć! -Smiri se. Ne miči se.
Ne miči se. Smiri se, dovraga!
Ne miči se!
Zašto si mi to učinio?
-Nisam ništa učinio. -Tko si ti?
A tko si ti?
Ako se ne smirimo, bit će još gore.
Dobro?
Moramo se odvojiti.
Mislim da ne možemo.
Zašto?
Stani!
Stani.
Kako sam dospjela ovamo?
-Gdje smo? -Pokušajmo opet. Slušaj me.
Pokušat ćemo opet.
Moja glava…
Užasno sam žedan.
I ja.
Čega se posljednjeg sjećaš?
Izašla sam iz kuće…
Trebala sam se naći s mužem.
A ti?
Imao sam spoj.
Sigurno su nas drogirali.
Kako?
Ne znam.
Rohipnol,
skopolamin ili „đavolji dah.“
Đavolji dah?
Kemijska podčinjenost.
Nadjača ti volju i postaneš zombi.
Poslije se ničega ne sjećaš.
Kako sve to znaš?
U kojem svijetu živiš?
Te droge koriste…
Tko?
Silovatelji.
Smiri se.
Silovao si me?
Ništa ti nisam učinio!
Pusti me!
Ožiljak od igle.
Dao si mi sedativ.
-Miči se. -Pusti me!
Zašiveni smo.
-Zašto nisi ništa rekao? -Da izbjegnem ovo.
Smiri se.
Smiri se. Sigurno je samo površinski.
Samo?
Da. Prerezat ćemo konac i neće ostati ožiljak.
Zašto su nam to učinili?
Htjeli su otkupninu?
Od mene neće dobiti mnogo.
Hladno mi je.
Ne diraj me.
Samo te želim ugrijati.
One su dvije slike identične.
-Kao da nas gledaju. -Gdje smo, dovraga?
-Možda u hotelskoj sobi. -Ne bih rekla.
Što znamo?
Netko nas je drogirao.
U nekom trenutku.
Dali su nam sedative dok su nam to radili.
-Onda su nas doveli ovamo. -Ili su nas ovdje spojili.
Smiri se. Diši!
-Diši. -Pusti me na miru.
Samo te pokušavam smiriti. Smiri se.
Da nešto razjasnimo.
Dok se ne dokaže suprotno, ti si glavni sumnjivac.
-Nije fer. -Nije fer ovo što mi se događa.
Što nam se događa.
Kako da znam da nisi neki bolesnik koji je sve ovo isplanirao?
Ne moram drogirati žene da ih odvedem u krevet.
Ne znamo je li dan ili noć.
Sve su nam oduzeli.
Odjeću, satove, mobitele.
Barem su ti ostavili naušnice.
Što?
Što je?
-Što? -Nisu moje!
-Čije su? -Otkud znam?
Odvratno!
Bože!
Zaista smo sjebani.
Odvratno, jebote.
Na stolu je telefon.
Možemo pozvati pomoć.
Neće upaliti.
-Zašto? -Otmičari ne ostavljaju telefone.
Čuj,
je li ovo mogao učiniti dečko?
Jako ljut dečko.
Udata sam.
Kao što rekoh.
Pusti me na miru.
Ako želiš, otići ću.
-Nisam raspoložena. -Smijem se samo da ne zaplačem.
Sigurno postoji objašnjenje.
Razmislimo.
Zašto bi netko to učinio?
Jesmo li ikako povezani?
-Gdje živiš? -Blizu industrijske zone.
Rekao bih da to nije tvoj milje.
-Živim u Augusta Parku. -I mislio sam.
-Imaš li braće i sestara? -Ne.
Jedinica sam. Ti?
-Siroče sam. -Žao mi je.
Gdje radiš?
U luci.
Ja radim u trgovini odjećom. Radila sam.
Koliko imaš godina?
Trideset osam.
A ti?
Trideset tri.
Pohađao sam državnu školu, ti privatnu?
Očito nemamo ništa zajedničko.
Daljinski upravljač?
Tu su kamere.
Snimaju nas.
Gdje?
Ne znam.
Moramo se odvojiti.
No ne znam kako.
Čula sam vrata.
Gdje smo, dovraga?
Psi.
Blizu azila za pse?
Telefon. Moramo ustati i pozvati pomoć.
-Neće pomoći. -Moramo barem pokušati.
Dobro. Ustat ćemo.
Bit će bolno.
Što radiš? Ne tako.
Pusti mene.
Prvo pokušajmo doći do ruba kreveta.
Učini što ti kažem.
Otkotrljat ću se preko tebe.
Sad ćemo sjesti. Hajde.
Kako ćemo sad ustati?
Usput, ja sam David.
Sara.
-Kad kažem „sad“, ustajemo. -Dobro.
Jedan, dva, sad!
Drži se!
Rekao sam da se držiš!
Nemam snage, idiote!
-Nemoj me vrijeđati! -Zašto? Udarit ćeš me?
Žao mi je. Boli.
Ne možemo ni hodati.
Dobro, pokušajmo ponovno.
Obgrlit ću te oko struka.
Dobro.
Idemo. Jedan, dva,
tri!
Ne gledaj me tako.
Na tri zakorači prema stolu. Hajde.
Jedan, dva, korak.
Nema signala.
Nemoj to piti!
Umirem od žeđi.
Znao si, zar ne?
Evo.
Hajde. Želim znati gdje smo.
Sranje. Pusti me.
Upomoć!
-Upomoć! Ima li koga? Trebamo pomoć! -Smiri se.
-Upomoć! Pusti me! -Smiri se.
-Zašivena sam za stranca.
Ne znam gdje sam i vjerojatno sam silovana.
-Nisam ja, kunem se. -Kako znaš?
-Ničega se ne sjećamo. -Nisam silovatelj, dovraga!
Oprosti.
Ne mogu više.
Slušaj, ako želimo otići odavde, moramo se smiriti. Dobro?
Smiri se.
Sad još, povrh svega…
Što?
-Što? -I ja moram…
-Što ćemo? -To je sigurno kupaonica.
Hajde.
Čekaj. Što ako je netko ondje?
Uskoro ćemo saznati.
Čovječe!
Nikad se nisam osjećala ovako poniženo.
Da barem i ja to mogu reći.
Jako mi je neugodno. Zažmiri.
Čučnut ćemo u isto vrijeme.
Gotova sam.
Možemo ustati.
Jedan, dva, ustani.
Ne znam kako ću…
Sjedni.
Da.
Sjest ću. Dobro.
Ne, čekaj. Skupit ću noge.
-Jedan. -Dva.
Dva. Dolje.
Čekaj. Samo trenutak.
-Izvući ćemo se. Čuješ li? -Nisam sigurna.
Misli na one koji te čekaju.
-Nitko me ne čeka. -Tvoj muž?
Da, muž.
Gotovo.
Idemo.
Hajde.
A ti? Čeka li te netko?
Goldie.
Moj pas.
Što je?
Već je dugo sam. Sigurno je uplašen.
-Da. -Pravi mi društvo.
Psi su bolji od većine ljudi.
Brinu se za tebe i ne osuđuju. Nisu sebični.
Omotaj se.
Molim te.
-Bojim se mraka. -Smiri se.
I ja.
-Mislim da je netko ovdje. -Što?
-Gdje? Kako? -Ne znam.
-Tablete… Nisu bile ondje. -Jesu, ali nismo ih primijetili.
Ne, nisu.
-Netko je ušao? -Da.
-Pazi, što radiš? -Netko je ušao.
-Sranje. -Što?
-Gadovi. -Što je?
Boli li te?
Ne.
Boli me glava.
Protiv bolova.
-Evo. -Savršeno.
A ti?
-Čudno da ne želiš. I tebe boli glava. -Imam čir.
-Zgodno. -Još misliš da ja stojim iza ovoga?
Što mi se još može dogoditi?
Moram prileći. Vrti…
Vrti mi se u glavi.
-Vratimo se u krevet. -Dobro.
Samo polako, molim te.
-Telefon… -Pazi.
Ništa.
Čučni.
Daj mi naušnice.
Što radiš?
Dobro improviziram.
Biblija.
Označen je odlomak.
„Vuk će prebivati s jagnjetom, ris ležati s kozlićem,
tele i lavić zajedno će pasti,
a djetešce njih će vodit’.“
Što to znači?
Nemam pojma.
Još jedna Biblija.
Dobro. Trebamo pomoć da izađemo odavde.
-Identične su. -Gle, nešto je ispalo.
„Rita.”
Tko je Rita?
Ne znam.
I ja sam se slikala na tom mjestu. Godinu dana sam tamo učila francuski.
Bio sam ondje samo jednom s djevojkom.
Nikad neću zaboraviti let. Bio je užasan. Bilo je kao u vlaku smrti.
Poznata ti je?
Ne.
Dođi. Idemo do slika. Ustanimo.
Jedan, dva, tri.
Hajde.
-Za mnom. -Oprezno.
Što je to?
Sigurno ima još.
Kako si znao?
-Sigurno nas promatraju. -Čime se točno baviš?
Linija sad radi. Nazovimo policiju.
-Policiju? -Da.
Ne želiš da zovemo policiju?
Zaglavljeno je.
Mozartov „Requiem.“
Njegovo omiljeno djelo.
Što se događa?
Oprosti.
To je bio on.
Mario.
Moj muž.
O čemu govoriš?
Poznata je osoba.
Egzaktne znanosti i filozofija.
Cijeli je život istraživao taj broj.
-Broj dva njegova je religija. -Dva?
Zašto je tako poseban?
To je najmanji prosti broj
i jedini je od njih parni broj.
Osnova je binarnog sustava.
Jedini broj koji daje isti rezultat kad se zbroji,
pomnoži ili kvadrira sam sa sobom.
To je drugi Motzkinov broj.
Već su Platon i Pitagora znali koliko je važan. Dualitet.
Temelj bilateralne simetrije.
Dvije strane mozga. Yin i yang, muško i žensko.
-Tijelo, duša. -Nisam mislio da si intelektualka.
Nisam.
No dugo živim s Mariom.
Zašto bi netko poput njega učinio ovakvo što?
Uvjeren je da ga varam.
Zna biti vrlo okrutan,
ali suludo je ovo što mi radi.
Ljubomoran je, a zašio te za drugog muškarca i gurnuo njemu u krevet?
Dvije identične Biblije.
Dvije identične slike.
Na telefonu je njegova omiljena skladba.
Prije dva tjedna otišao je od kuće
jer je bio uvjeren da imam ljubavnika.
Prevarila si ga?
-Ako je kriv tvoj ljubomorni muž… -Ne, nisam ga prevarila.
Dobro.
Poslao mi je poruku da želi razgovarati sa mnom.
Ne sjećam se gdje se htio naći.
Možda te zato doveo ovamo! Želi da priznaš.
A ti?
-Ako je tako, zašto si ti ovdje? -Slažem se.
Što skrivaš?
Pustimo sad mene.
Tvoje lice, njegovana koža,
savršeno si preplanuo usred zime…
Jak parfem koji podsjeća na jeftinog Don Juana.
Ti si žigolo?
Bavim se eskortom.
-Muška kurva? -Ovo nema veze s mojim poslom.
Ima. Već si rekao. Muž jedne od tvojih klijentica
možda te želi sjebati jer si mu jebao ženu.
Ne, moji su spojevi sigurni. Sve je riješeno.
Spojevi?
-Da. -Koji kurac?
Nema smisla. Ako je usmjereno protiv mene, zašto si ti ovdje?
Misliš da bi te mogao ubiti?
Kunem se da ćemo se izvući odavde.
Dođi.
Idemo.
Što radiš?
Ništa ne možemo učiniti. Čelična vrata. Blindirana.
Mogu se otvoriti samo izvana.
Ti si neki stručnjak?
Svašta sam radio.
Super. Zapela sam s kriminalcem.
Očito ti je sve palo s neba.
Zašto to kažeš?
Mlada žena i stariji čovjek, očinska figura koja je uzdržava.
Uvijek tražiš zaštitnika, zar ne?
-Jebi se! -Upomoć.
Čuj, i ja imam nekoliko neuspjelih brakova iza sebe.
Pomozi mi.
Hajde.
Pokušajmo otvoriti prozor.
Podigni!
Gdje smo, dovraga?
-Osjećaš li miris otapala? -Da.
Tvornica boja. Jedna je pored groblja.
No to je daleko od grada.
Psi.
-Dobro si? -Zar ne vidiš?
Sranje.
Nitko nam ne može pomoći. Usred ničega smo.
Da se razdvojimo, mogli bismo izaći kroz prozor.
Ovako je nemoguće.
Uostalom, slabi smo.
Molim te.
Moramo presjeći šavove.
Hajde.
Što tražiš?
Nešto čime ću presjeći.
-To je naša krv? -Jebote, bio je to pravi pokolj.
Gad.
-Baci to! -Moramo presjeći šavove.
-Ne! -Nema drugog načina. Moramo to učiniti.
Drhti ti ruka.
Baci to!
Imaš pravo. Ti to učini.
Ti to učini.
Možeš ti to.
Odlično ti ide.
Zašili su nam meso.
Otkinuli su nam komad kože.
Kurvin sin!
Prokleti gad!
Kurvin sin!
Ubit ću te, svega mi!
Ubit ću te! Gade.
Ja…
Želim se vratiti u krevet.
Da, i ja.
Idemo.
Čekaj.
Što je?
Polako se prisjećam.
Prije dva dana
čovjek mi je ponudio novac da spavam s njegovom ženom.
Primijetio sam njegove prste.
Vrhovima prstiju neprestano je milovao nokte.
Prisjećaš se?
-Da. -Ili si mi čitavo vrijeme lagao?
Ne počinji opet.
Imam problema.
Ponekad osjećaš obvezu nešto učiniti.
Što želiš reći?
Rekla si da ti je muž mnogo stariji.
Kako se zvao taj čovjek?
Ne sjećam se.
Ja…
Mislio sam da hoće seks utroje s njegovom ženom.
Kako je izgledao?
U kafiću je bilo mračno i previše sam popio.
Kako je izgledao?
Kasne pedesete.
Sijed, brada.
Naočale?
Da, s debelim okvirom.
To je on.
Milijuni muškaraca imaju sijedu kosu i bradu.
To je moj muž.
Ubit će me.
Ja…
Trebao sam spavati s njegovom ženom. Nisam mislio da je tako poremećen.
Nitko mi nikad nije ponudio toliko novca. Osam tisuća.
Bogatstvo.
Mnogo novca.
-Jebi se! -Sara…
Sara!
Smiri se.
Poslušaj me.
Obećao mi je da neće biti nasilja.
Nikad, kunem se…
-Moraš mi vjerovati. -Gadiš mi se.
U dugovima sam. Jednom karticom otplaćujem drugu.
Banku ne zanima u kakvim si problemima i pojave se kamatari. Put bez povratka.
Sara…
Moraš mi vjerovati. Nikad nikome nisam naudio.
Pogledaj me.
Sara, ne bih ti mogao nauditi.
Pogledaj me.
Ja…
Žao mi je, doista.
Samo… Smiri se!
Budi mirna! Prestani.
Hajde.
Jedina nam je šansa pregovarati s njim.
-Kako? -Ne znam.
Nešto ćemo smisliti. Hajde.
Sranje.
Što sad?
-Ako je Mario, nećeš moći pregovarati. -Moramo ostati sabrani, dobro?
Hajde.
Prepusti to meni. Znam kako treba s njim.
-Čvrsto i smireno. Bez podizanja tona. -Dobro.
Bok, vas dvoje. Sviđa vam se soba?
Zašto nam to radiš?
Molim te, pusti nas.
Smiri se.
Zašto si nam to učinio?
Jebeni kučkin sine!
Prokleti gade!
Jebem ti mater, šupčino!
Oprosti.
Nisam si mogao pomoći.
To nije on.
Što?
To nije bio moj muž.
-Jest. -Nije.
On mi je platio? Glas je bio iskrivljen…
Ne.
Sigurno nije on.
-Tko je onda? -Ne znam.
Sara, razmisli. Imaš li neprijatelja?
-Ne znam. -Netko s faksa?
Student? Bivši student?
Muž ti zvuči kao gad. Sigurno ima neprijatelje.
-Ne znam. -Pokušaj se sjetiti. Misli!
Pogledaj fotografiju.
Znači li ti što ime Rita?
Naušnice.
Iste su kao moje.
Tko je Rita?
-Ne znam. -Pokušaj se sjetiti. Tko je Rita?
Muževa prijateljica, tvoja rođakinja?
Sara, razmisli. Pokušaj se sjetiti.
Sara.
Sara, jesi li dobro? Smiri se.
Smiri se. Dođi.
Diši.
Diši. Smiri se.
Smirimo se, dobro?
Bez brige.
Odmorimo um.
Diši.
Ne volim letjeti.
Kad putujem avionom, uvijek zažmirim.
Duboko udahnem.
Brojim do deset.
Pa izdahnem.
Ako su turbulencije, razmišljam što ću raditi kad sletimo.
Već znam što ću ako se izvučemo odavde.
Znaš?
Zatražit ću razvod.
Još uvijek misliš da je to bio on?
Ne znam, ali to nije bio njegov glas.
Kako si se mogla udati za njega?
Počela sam izlaziti s Mariom
ubrzo nakon očeve smrti.
Pružao mi je sigurnost.
No onda je počela ljubomora.
Čitave je dane provodio na poslu.
Jedva je razgovarao sa mnom. Često bi gubio živce.
No nikad se nisam branila
jer sam kukavica.
-Jako si hrabra. -Što?
Pokazala si to.
Uozbilji se.
Tuče li te?
Jebeni gad.
Blokirao mi je sve kreditne kartice.
Švorc sam.
Ne podnosiš samoću, zar ne?
Zašto to kažeš?
Ne osuđujem te.
Ni ja ne mogu biti sam.
Mrzim to.
Djetinjstvo sam proveo kod udomitelja.
Srećom, imam Goldieja.
Da. Vrlo je zahvalan.
I on je napušten.
Kad sam bila mala,
zavidjela sam djeci koja su imala braću i sestre.
I ja.
Bolje ti je?
Ako se ne izvučemo odavde, umrijet ćemo.
Rane će se inficirati i tijela će se međusobno odbaciti.
Osim ako nismo ista krvna grupa.
Imaš sreće. Ja sam univerzalna davateljica.
I ja sam.
Ovdje.
Kakva je to kutija?
Toplo je.
Što je unutra?
Ne diraj. Nemoj.
Očito se želi igrati s nama.
Dobro. Igrat ćemo se.
-Nećeš vjerovati. -Što?
Lazanje?
Moje omiljeno jelo.
Ja obožavam mesnu štrucu.
Ne, stani. Što radiš?
-Skapavam. -Što ako su otrovne?
Ako ću umrijeti, neka umrem punog želuca.
Kako si znao za kamere?
-Već sam ti rekao. -Želim istinu.
Kamere se pokreću daljinskim upravljačem.
Otkud znaš?
Nekad sam postavljao kamere na mjesta gdje sam imao spojeve.
Zašto?
Snimkama sam ucjenjivao klijente.
-Zar si poludjela? -Gadiš mi se!
Kakve to ima veze?
-Ti si njegov suučesnik! -Rekao sam ti istinu da mi vjeruješ.
-Trebam mjesta! -Zašiveni smo.
Što ti nije jasno?
Mario, dosta!
Jesi li tu? Čuješ li?
Imao si pravo! Jesi li sad sretan?
Varala sam te!
Varala sam te, Mario!
Čitavo vrijeme!
Ne želi da se ljubimo.
Što?
I prije su se ugasila svjetla kad smo se poljubili.
Dosta!
Dok si ovdje, slušat ćeš me. Jasno?
Dosta.
-Vrata su otvorena. -Dosta!
Prestani!
On mi je platio.
Prerušio se u mojeg muža.
Htio se naći kod stare postaje.
-Idemo. -Brzo.
Mrtav je?
Ne znam.
Čekaj.
Mlada majka rodila sijamske blizance različitog spola.
Jedini takav slučaj u svijetu.
Spojene bebe predane su na skrb državi.
Ocu je dijagnosticirana paranoidna shizofrenija.
Majka je umrla nakon poroda.
-Majka. -Majka.
Majka.
Prepoznaješ li je?
Rita.
Lagala sam
kad sam ti rekla da imam 33 godine.
Četvrtog sam svibnja…
napunila 38 godina.
Četvrtog svibnja…
rođen sam u sirotištu.
Ja u bolnici Santa Marta.
Lažirali su rodni list.
Imam ožiljak.
Gdje?
-Makni se. -Dobro.
Mislio sam da kiši.
U prizemlju smo. Možemo izaći kroz prozor i spasiti se.
Što se događa?
Optička varka.
Sve je lažno.
Čekaj…
Ne mogu disati.
Ne, diši.
Ne možemo sad odustati.
Hajde.
Diši, molim te.
-Ne mogu. -Hajde.
Idemo.
Drži se, diši.
Bože, zašiveni su.
Beretta.
Što?
Moj je.
Što će ti pištolj?
Ne vole samo muškarci oružje.
Ja ga ne volim.
Uzela sam ga na sastanak s Mariom.
Kad si mi mislila reći?
Što će ti?
Sara, molim te. Spusti pištolj.
Spusti ga.
Za svaki slučaj.
Mario…
To je tvoj muž?
To si bila ti?
Ne znam.
Bio sam to ja.
Upoznao sam ga kad sam tražio Saru.
Istražio sam.
I shvatio.
Kad sam shvatio da je broj dva ključ svega,
znao sam da vas moram opet spojiti.
Živjet ćete ovdje,
sa mnom.
Braća Bunker nikad nisu bila usamljena.
Oženili su se.
Imali su 23 djece.
Učinio sam to za vaše dobro.
-Idemo prema vratima. -Da.
Lijepa si baš kao Rita.
Ne približavaj se.
Ne bi se usudila ustrijeliti oca.
-Sara. -Davide.
-Dobro si? -Ti?
-Ne mogu se pomaknuti. -Što?
Moja noga.
Moraš otići po pomoć.
Neću još dugo izdržati.
Kako?
Nož za otvaranje pisama! Hajde.
Hajde.
Približi se.
Imam ga.
-Imam ga. -Hajde.
-Odvoji se od mene. -Što?
Ništa ne možemo ako smo spojeni.
-Hajde. -Ne mogu.
Hajde.
Inače ćemo oboje umrijeti.
Hajde.
Ne reže.
Pokušaj opet.
Čekaj, molim te.
Pričekat ću da prođu turbulencije.
Idem po pomoć.
Sara.
Kad se razdvojite, slabi ste.
Zajedno ste savršeni.
Braća Bunker imala su ispunjen život.
Prvo je umro jedan,
a nakon dva sata i njegov brat.
Ne ideš nikamo.
FILM MAR TARGARONE
Prijevod titlova: Elvis Šimunic