Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Släpp mig!
Ligg stilla.
Var är mina kläder?
Jag vet inte!
Vem är du?
Vem fan är du?
Rör dig inte!
Du gör mig illa!
Rör dig inte.
Släpp mig.
Jag tror
att vi sitter ihop.
Va?
-Rör dig inte! -Rör mig inte!
Sluta skrika!
Snälla. Jag har huvudvärk.
Vem är du?
Vi sätter oss ett tag.
Jag vill veta varför vi inte kommer loss.
Vad är det?
Kirurgisk tejp?
Va?
Jag tror att vi
sitter ihop.
Sitter ihop?
-Hur då? -Jag vet inte.
-Med lim? -Jag vet inte.
-Hjälp! -Vi måste vara lugna.
-Hjälp! -Lugna dig.
-Hjälp! -Lugna dig. Ligg stilla.
Ligg stilla.
Ligg stilla, för fan!
Ligg stilla!
Varför gjorde du det här?
-Jag har inte gjort nåt. -Vem är du?
Och vem fan är du?
Om vi inte lugnar ner oss blir det mycket värre.
Okej?
Vi måste komma loss.
Jag tror inte det går.
Varför inte?
Sluta!
Sluta.
Hur hamnade jag här?
Var är vi?
Vi provar igen. Hör på mig.
Vi provar igen, okej?
Mitt huvud…
Jag törstar ihjäl.
Jag med.
Vad är det sista du minns?
Jag gick hemifrån…
Jag skulle träffa min man.
Du då?
Jag var på dejt.
De måste ha drogat oss.
Hur då?
Jag vet inte.
Rohypnol…
-Skopolamin, scoop. -Scoop?
Kemisk underkastelse.
Det gör dig till en zombie.
Du minns inget av det.
Hur vet du allt det här?
Vilken värld lever du i?
Det här är droger som används av…
Vem?
Våldtäktsmän.
Lugna ner dig.
Så du våldtog mig också?
Jag har inte gjort dig nåt!
Släpp mig!
Ett märke från en kanyl.
Du sövde ner mig.
-Bort. -Släpp mig.
Vi är hopsydda.
-Varför sa du inget? -För att slippa det här.
Lugn.
Lugn. Det är nog bara hud mot hud.
-Bara? -Ja.
Vi kapar tråden. Det lämnar knappt ett ärr.
Varför har de gjort så här?
Vill de ha en lösensumma?
De får inte mycket av mig.
Jag fryser.
Rör mig inte.
Jag försöker bara värma dig.
Målningarna är identiska.
Det är som om de ser på oss.
Var fan är vi?
Kanske ett hotellrum.
Jag tror inte det.
Vad vet vi?
Nån drogade oss.
Vid ett skede.
Och höll oss nedsövda medan de gjorde det här mot oss.
Sen tog de hit oss.
Eller så sydde de ihop oss här.
Lugn.
Andas.
Låt mig vara.
Jag vill bara lugna ner dig.
-Lugn. -Låt mig klargöra en sak.
Tills det motbevisas är du min främsta misstänkte.
-Det är väl orättvist? -Det som hänt mig är orättvist.
Det som hänt oss.
Hur vet jag att du inte är psykfallet som planerade allt det här?
Jag behöver inte droga kvinnor för att få dem i säng.
Vi vet inte om det är dag eller natt.
De tog ifrån oss allt.
Kläder…
Klockor…
Våra mobiler.
Du har åtminstone örhängena.
Va?
Vad är det?
De är inte mina!
-Vems är de? -Hur ska jag veta det?
Vidrigt!
Gud!
Vi är helt körda.
Fan, vad äckligt! Snälla…
Det finns en telefon på bordet. Vi kan ringa efter hjälp.
Det går inte.
-Varför inte? -Kidnappare lämnar inte telefoner.
Du,
kan en pojkvän ha gjort det här?
En väldigt arg sådan?
Jag är gift.
Som jag sa.
-Låt mig vara. -Jag kan gå om du vill.
Jag är inte på humör.
Jag skrattar för att inte gråta.
Det måste gå att förklara.
Tänk efter.
Varför skulle de vilja göra det här?
Har vi nån koppling?
-Var bor du? -Nära industriområdet.
Nåt säger mig att det inte är ditt område.
-Jag bor i Augusta Park. -Det ante mig.
-Har du syskon? -Nej.
Jag är enda barnet. Du?
-Föräldralös. -Jag beklagar.
Var jobbar du?
I hamnen.
Jag jobbar i en klädaffär.
Eller ja, jobbade.
Hur gammal är du?
Trettioåtta. Du då?
Trettiotre.
Jag gick i kommunal skola, du gick säkert privat.
Vi har visst inget gemensamt.
En fjärrkontroll?
Det finns kameror.
Vi filmas.
Var då?
Jag vet inte.
Vi måste skiljas åt.
Men jag vet inte hur.
En dörr stängdes.
Var fan är vi?
Hundar.
Nära en hundgård?
Telefonen. Vi måste ringa efter hjälp.
Det är lönlöst.
Vi måste försöka.
Okej. Vi stiger upp. Det här lär göra ont.
Vad gör du?
Inte så där.
Låt mig göra det.
Först försöker vi ta oss till sängkanten.
Gör som jag säger.
Jag rullar över dig, okej?
Nu försöker vi sätta oss upp.
Kom igen.
Och nu, hur kommer vi upp?
Jag heter David, förresten.
Sara.
-Vi stiger upp när jag säger "nu". -Okej.
Ett, två, nu!
Håll i dig!
Jag sa "håll i dig", för fan!
Jag har inte styrkan, din idiot!
-Förolämpa mig inte! -Vadå? Tänker du slå mig?
Förlåt. Det gör ont.
Vi kan inte ens gå.
Kom igen.
Vi försöker igen. Okej?
Jag håller dig runt midjan.
Okej.
Nu kör vi.
Ett,
två och tre!
Titta inte på mig så där.
Ett steg mot bordet på tre. Kom igen.
Ett, två, gå.
Ingen ton.
Drick det inte!
Jag törstar ihjäl.
Du visste, eller hur?
Här.
Kom. Jag vill veta var vi är.
Fan.
Släpp mig.
Hjälp! Är det nån där?
Vi behöver hjälp!
Lugna ner dig.
-Hjälp! Släpp mig! -Lugn.
Lugna ner dig.
Jag är fastsydd i en främling.
Gud vet var. Jag har säkert blivit våldtagen.
-Inte av mig, jag svär. -Hur vet du det?
-Vi minns inget. -Jag är ingen våldtäktsman!
Förlåt.
Jag står inte ut.
Om vi vill komma härifrån måste vi hålla oss lugna. Okej?
Lugna ner dig.
Och nu, till på det…
Vad?
Jag också, jag är…
Jag måste också…
Vad gör vi?
Det där är nog toan.
Kom.
Vänta, tänk om nån är där?
Vi får snart veta.
Helvete.
Jag har aldrig blivit så förödmjukad.
Jag önskar att jag kunde säga detsamma.
Jag skäms så.
Blunda.
Vi hukar oss samtidigt.
Färdig.
Vi kan ställa oss upp.
Ett, två, upp.
Jag vet inte hur…
Sittandes.
Visst.
Sittandes. Okej.
Vänta. Jag håller ihop benen.
-Ett. -Två.
Två. Ner.
Vänta. En sekund.
Vi tar oss igenom det här.
Jag är inte så säker på det.
Tänk på de som väntar på dig.
Ingen väntar.
Din make?
Just det, min make.
Jag är färdig.
Kom igen.
Upp.
Du då? Har du nån som väntar på dig?
Goldie.
Min hund.
Vad är det?
Han har varit ensam hela dagen, han är nog rädd.
Visst.
Han håller mig sällskap.
Hundar är snällare än de flesta.
De bryr sig om dig. De dömer inte.
De är osjälviska.
Ta på dig den.
Snälla.
Jag är mörkrädd.
Lugn.
Jag också.
Jag tror att det är nån här.
Vem?
Var? Hur?
Jag vet inte.
De där pillren. De var inte där.
-Jo, men vi märkte dem inte. -Nej. De var inte där.
-Kom nån in? -Ja.
Försiktigt! Vad gör du?
Nån kom in hit.
-Helvete. -Vadå?
-De jävlarna. -Vad?
Gör det ont?
Nej.
Jag har ont i huvudet.
Smärtstillande.
Här.
Perfekt.
Du då?
Vad konstigt att du inte vill ha. Du har också huvudvärk.
Jag har också magsår.
Vad lägligt.
Tror du fortfarande att jag ligger bakom det här?
Ja ja. Det kan inte bli värre.
Jag måste lägga mig ner. Jag…
Jag är yr.
-Vi går tillbaka till sängen. -Okej. Men sakta.
Telefonen…
Försiktigt.
Inget.
Ner på huk.
Ge mig örhängena.
Vad gör du?
Jag är händig.
En Bibel.
En vers är markerad här.
"Då skall vargen bo med lammet,
pantern ligga vid killingens sida.
Kalv och lejon går i bet
och en liten pojke vallar dem."
Vad betyder det?
Ingen aning.
En till Bibel.
Bra, vi behöver all hjälp vi kan få.
De är identiska.
Titta, nåt föll ur.
"Rita."
Vem är Rita?
Jag vet inte.
Jag har ett foto från samma ställe.
Jag studerade franska där i ett år.
Jag har bara varit där en gång, med en flickvän.
Jag glömmer aldrig flyget. Vilken mardröm. Det var som en bergochdalbana.
Ser hon bekant ut?
Nej.
Gå med mig till tavlorna. Vi ställer oss upp.
-Ett, två, tre. -Vad?
Upp.
-Följ mig. -Försiktigt.
Vad är det?
Det måste finnas fler.
Hur visste du det?
-De bevakar oss nog. -Vad exakt gör du?
Det finns en ton nu. Vi ringer polisen.
-Polisen? -Ja.
Ska vi inte ringa polisen?
De sitter fast.
Mozarts Requiem.
Hans favoritstycke.
Vad är det som pågår?
Förlåt mig.
Det var han.
Mario.
Min man.
Vad pratar du om?
Han är expert inom exakta vetenskaper och filosofi.
Han har vigt sitt liv åt att undersöka talet.
Nummer två är hans religion.
Två?
Vad gör det så speciellt?
Det är det lägsta primtalet.
Och det enda som är jämnt.
Det är det binära systemets bas.
Den enda siffran som ger samma resultat om den adderas med sig själv,
multipliceras med sig själv eller upphöjs med sig själv.
Det är det andra Motzkintalet.
Platon, Pytagoras, de visste hur viktigt det var.
Det är dualiteten.
Basen för den bilaterala symmetrin.
De två hjärnhalvorna.
Yin och Yang. Kvinna och man.
-Kroppen och själen. -Du slog mig inte som intellektuell.
Det är jag inte.
Men jag har bott många år med Mario.
Varför skulle nån som han göra nåt sånt här?
Han tror att jag är otrogen.
Han kan vara väldigt grym.
Men att göra det här mot mig är galet.
Du säger att han är svartsjuk,
så han syr fast dig i en annan man?
Två identiska biblar.
Två identiska tavlor.
Hans favoritmusik när man slår två på telefonen.
För två veckor sen lämnade han mig
för att han var övertygad om att jag hade en älskare.
Var du otrogen?
-Om det här är din svartsjuke man… -Jag var inte otrogen.
Visst.
Jag fick ett sms från honom som sa att han ville prata.
Men jag minns inte var han ville träffas.
Det kanske var därför han tog hit dig. Han vill att du erkänner.
Du då? Om det är sant, varför tog han dig?
-Exakt! -Vad döljer du?
Det här handlar inte om mig!
Ditt ansikte, din välvårdade hud,
din perfekta solbränna mitt i vintern,
din starka parfym, din billiga Don Juan-attityd.
Är du gigolo?
Eskort.
-Manshora? -Det här har inget med mitt yrke att göra.
Jo då. Du sa det tidigare.
Maken till en av dina klienter
kanske vill jävlas för att du knullade hans fru.
Aldrig, mina dejter är säkra. Allt är under kontroll.
Dejter?
-Ja. -Vad fan?
Det du säger är ologiskt. Om det är mitt fel, vad gör du här?
Är han kapabel att döda dig?
Jag lovar att vi kommer härifrån.
Kom.
Vi går.
Vad gör du?
Vi kan inget göra.
Det är stål. Pansar.
Den kan bara öppnas utifrån.
Du låter som en expert.
Jag har gjort saker…
Toppen, jag är fast i en brottsling.
Och du fick allt serverat på ett fat.
Varför säger du så?
En ung kvinna, gift med en äldre fadersfigur som försörjer dig…
Du behöver alltid nån att ta hand om dig.
-Dra åt helvete! -Hjälp mig.
Du, jag har några misslyckade äktenskap bakom mig.
Se så. Hjälp mig.
Kom igen.
Vi försöker öppna fönstret.
Upp!
Var fan är vi?
-Luktar det lösningsmedel? -Ja.
En färgfabrik. Det finns en vid kyrkogården.
Men det är långt från staden.
Hundar.
-Är du okej? -Förstår du inte?
Fan.
Ingen kan hjälpa oss. Vi är mitt i ingenstans.
Om vi inte satt fast kunde vi fly genom fönstret.
Men så här är det omöjligt.
Dessutom är vi svaga nu.
Snälla.
Vi måste klippa stygnen.
Kom.
Vad letar du efter?
Nåt att klippa med.
Är det vårt blod?
Helvete, de slaktade oss.
Din jävla…
Släpp den!
Vi måste kapa stygnen.
Nej!
Det finns inget annat sätt. Vi måste.
Ser du inte hur du skakar?
Släpp den!
Du har rätt. Gör det du.
Gör det.
Du klarar det.
Du gör det bra.
De har sytt ihop oss kött mot kött.
De skar bort en bit hud.
Jävla as.
Din skitstövel!
Jag lovar att döda dig!
Jag ska döda dig!
Skitstövel.
Jag…
Jag vill tillbaka till sängen.
Ja. Jag med.
Kom.
Vänta.
Vad är det?
Jag börjar minnas.
För två dagar sen
erbjöd en man mig pengar för att ligga med sin fru.
Hans fingrar fångade min uppmärksamhet.
Han strök sina naglar med fingertopparna.
Börjar du minnas?
-Ja. -Eller har du ljugit för mig hela tiden?
Inte nu igen.
Jag har problem.
Ibland känner man sig tvungen att göra vissa saker.
Vad säger du?
Du sa att din man är mycket äldre än du.
Vad hette mannen?
Jag minns inte.
Jag…
Jag trodde att han skulle be mig om en trekant.
Beskriv honom.
Det var mörkt i baren och jag hade druckit för mycket.
Beskriv honom.
Närmare 60.
Vitt hår och skägg.
Hade han glasögon?
Ja.
Stora, skrikiga glasögon.
Det är han.
-Miljontals män har vitt hår och skägg. -Det är min man.
Han tänker döda mig.
Jag…
Jag skulle ligga med hans fru. Jag trodde aldrig att han var så galen.
Ingen har nånsin erbjudit mig så mycket. Åttatusen.
En förmögenhet.
Mycket pengar.
-Och du tackade ja! -Sara.
Sara!
Lugna ner dig.
Lyssna på mig.
Han lovade att det inte skulle bli våld.
Aldrig. Jag lovar…
Jag har aldrig…
-Du måste tro mig. -Du äcklar mig.
Jag har skulder. Det ena kortet betalar av det andra.
Banken vill inte höra om dina problem
och lånehajarna dyker upp. Det är en nedåtgående spiral.
Sara…
Du måste tro mig, jag har aldrig skadat nån.
Titta på mig.
Sara, jag skulle aldrig skada dig.
Titta på mig.
Jag…
Jag är verkligen ledsen.
Jag bara…
Lugna dig!
Stilla. Sluta.
Kom.
Vår enda chans är att förhandla med honom.
-Hur då? -Jag vet inte.
Vi kommer på nåt.
Kom.
Fan.
Vad är det nu?
-Om det är Mario förhandlar han inte. -Vi måste hålla oss lugna.
Okej?
Kom.
Låt mig sköta det. Jag vet hur man pratar med honom.
Stadigt, lugnt och höj aldrig rösten.
Okej.
Hej, ni två.
Gillar ni rummet?
Varför gör du så här?
Snälla, låt oss gå.
Lugna ner dig.
Varför har du gjort så här?
Din jävla horunge!
Din jävla skitstövel, ditt arsel!
Fan ta dig och din jävla morsa!
Förlåt.
Jag kunde inte hindra mig.
Det var inte han.
Va?
Det var inte min man.
-Jo. -Nej.
Det var han som betalade mig.
-Rösten var förvrängd, det är därför… -Nej.
Det var inte han.
-Vem är det då? -Jag vet inte.
Sara…
Fundera. Har du några fiender?
-Jag vet inte. -Nån från högskolan?
En elev, en tidigare elev.
Din man låter som en skitstövel, han har nog många fiender.
Jag vet inte.
Försök att komma ihåg, Sara. Tänk!
Titta på fotot.
Betyder namnet Rita nåt för dig?
Örhängena.
Det är de jag har på mig.
Vem är Rita?
-Jag vet inte. -Försök att minnas. Vem är Rita?
Hon kanske är vän med din man eller släkt med dig.
Tänk. Försök att minnas, Sara.
Är du okej?
Lugn.
Kom.
Andas.
Andas. Lugna ner dig.
Vi lugnar ner oss.
Tänk inte på nåt.
Vila hjärnan lite.
Andas.
Jag ogillar att flyga.
När jag flyger blundar jag alltid.
Andas djupt in.
Räkna till tio.
Och andas ut.
Om det blir turbulens tänker jag på vad jag vill göra när vi landar.
Jag vet redan vad jag ska göra om vi kommer härifrån.
Jaså?
Jag ska begära skilsmässa.
Tror du fortfarande att det var han?
Jag vet inte, men… det var inte hans röst.
Hur kunde du gifta dig med en sån man?
När jag började dejta Mario…
…hade min far precis dött.
Han fick mig att känna mig trygg.
Men sen började svartsjukan.
Han stängde in sig på sitt kontor.
Han pratade knappt med mig. Han tappade humöret.
Men jag stod aldrig på mig, för att…
…jag är en fegis.
Du är väldigt modig.
Va?
Du visar det.
Men kom igen…
Kom igen.
Slår han dig?
Den jäveln.
Han har spärrat mina kreditkort.
Jag är pank.
Du hatar säkert att vara ensam.
Var kom det ifrån?
Nej. Jag dömer dig inte.
Jag står inte ut med att vara ensam.
Jag avskyr det.
Jag tillbringade min barndom i fosterhem.
Som tur är har jag Goldie.
Ja.
Han är väldigt tacksam.
Han var också övergiven.
När jag var liten
avundades jag barnen med syskon.
Jag med.
Mår du bättre?
Men vi dör om vi inte kommer härifrån.
Antingen blir såren infekterade eller så stöter våra kroppar bort varann.
Om vi inte är samma blodtyp.
Du har tur, jag är universaldonator.
Jag med.
Här.
Vad är det i lådan?
Den är varm.
Vad är det i den?
Nej. Rör den inte.
Det är tydligt att han vill leka med oss.
Okej.
Då leker vi.
-Du kommer inte att tro det. -Vad?
Lasagne?
Min favoriträtt.
Jag älskar köttfärslimpa.
Nej. Sluta. Vad gör du?
-Jag svälter. -Det kan vara förgiftat.
Om jag ska dö gör jag det mätt.
Hur kände du till kamerorna?
Jag sa ju det.
Säg sanningen.
Fjärrkontrollen aktiverar kamerorna.
Hur vet du det?
Ibland installerade jag kameror där jag hade dejter.
Varför?
För att utpressa mina kunder.
-Vad gör du? Är du galen? -Du äcklar mig!
-Hur ändrar det nåt? -Du är hans medbrottsling!
Jag sa sanningen så att du skulle lita på mig.
-Jag behöver utrymme! -Vi är hopsydda.
Vad är det du inte förstår?
Mario, det räcker!
Mario, är du där? Hör du mig?
Du hade rätt! Är du nöjd?
Jag var otrogen!
Konstant!
Han vill inte att vi kysser varandra.
Va?
När vi kysstes tidigare släcktes lamporna också.
Det räcker!
När ni är här gör ni som jag säger. Förstått?
Det räcker.
-Dörren är öppen. -Det räcker!
Sluta!
Det är han som betalade mig.
Han är förklädd till min man.
Han ville ses vid stationen.
-Kom. -Vi drar.
Är han död?
Jag vet inte.
Vänta.
Ung mamma föder siamesiska tvillingar av olika kön.
Det enda kända fallet i hela världen.
Siamesiska tvillingar hamnar på barnhem.
Fadern har fått diagnosen paranoid schizofreni.
Tvillingarnas mor dog i barnsäng.
-Mamman. -Mamman.
Känner du igen henne?
Rita.
Jag ljög för dig
när jag sa att jag var 33 år.
Den 4 maj…
…fyllde jag 38.
Den 4 maj…
Jag föddes på La Casa de la Caridad.
Jag föddes på Santa Marta.
De förfalskade födelseattesten.
Jag har…
…ett ärr.
Var?
-Tillbaka. -Okej.
Jag trodde det regnade.
Det är bottenvåningen.
Vi kan komma ut. Vi är räddade!
Vad pågår?
Det är en målning.
Det är fejk.
Vänta…
Jag kan inte andas.
Nej, andas.
Andas.
Nej.
Vi kan inte ge upp nu.
Kom igen.
Snälla, andas.
-Jag kan inte. -Kom.
Nu går vi.
Vänta, andas.
Gud, de är hopsydda.
Min Beretta.
Vad?
Den är min.
Varför har du vapen?
Män är inte de enda som gillar vapen.
Jag gillar dem inte.
Jag hade den för mitt möte med Mario.
När tänkte du berätta?
Vad är den till för?
Sara, snälla, lägg ner den.
Lägg ner den.
Bara ifall att.
Mario…
Är det din man?
Dödade du honom?
Jag vet inte.
Det var jag.
Jag träffade honom när jag letade efter Sara.
Jag undersökte.
Och jag lärde mig.
När jag fick veta att två var nyckeln till allt
var jag tvungen att föra er samman igen.
Ni kommer att bo här,
med mig.
Bröderna Bunker kände sig aldrig ensamma.
De gifte sig.
Totalt fick de 23 barn.
Det var för ert eget bästa.
-Vi går till dörren. -Ja.
Du är lika vacker som Rita.
Kom inte närmare.
Du skulle inte våga skjuta din far.
-Sara. -David.
Gick det bra?
Du?
-Jag kan inte röra mig. -Va?
Mitt ben.
Du måste hämta hjälp.
Jag har inte mycket tid.
Hur då?
-Brevkniven! -Ja.
Kom igen.
Kom närmare.
Jag har den.
Kom igen.
-Skär loss dig från mig. -Va?
Vi kommer ingenvart ihop.
-Kom igen. -Jag kan inte.
Gör det.
Annars dör vi båda.
Gör det.
Den är för slö.
Den skär inte.
Försök igen.
Snälla, håll ut.
Jag väntar på att turbulensen går över.
Jag hämtar hjälp.
Sara.
Ni är svaga själva.
Tillsammans är ni perfekta.
Bröderna Bunker levde ett rikt liv.
Först dog en.
Och två timmar senare hans bror.
Du ska ingenstans.
Undertexter: Borgir Ahlström