Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Відпусти!
Не ворушись.
Де мій одяг?
Не знаю.
Хто ти?
А ти хто в біса така?
Не рухайся!
Ти робиш мені боляче!
Не ворушись.
Відпусти.
Ми з'єднані.
Що?
Не рухайся!
-Не чіпай мене! -Припини кричати!
Прошу тебе.
Мені боляче, голова тріщить.
Хто ти?
Спробуймо трохи підвестися.
Не розумію, чому ми не можемо роз'єднатися.
Що це?
Медична марля?
Що?
Схоже, що ми
з'єднані.
З'єднані?
-Як? -Не знаю.
-Склеєні? -Не знаю.
-Допоможіть! -Зберігаймо спокій.
-Рятуйте! -Тихо, заспокойся.
-Допоможіть! -Тихо.
Заспокойся.
Та заспокойся хоч на мить!
Заспокойся!
Навіщо ти зробив це?
Я нічого не робив.
Хто ти?
А ти хто в біса така?
Якщо не заспокоїтись, то буде значно гірше.
Гаразд?
Нам треба роз'єднатися.
Не думаю, що вийде.
Чому не вийде?
Зупинись!
Як я тут опинилась?
Де ми?
Спробуймо знову. Чуєш?
Ми спробуємо знову.
Моя голова.
Умираю від спраги.
Я теж.
Що останнє пам'ятаєш?
Я вийшла з дому…
зустрітися із чоловіком.
А ти?
Я був на побаченні.
Ми, певно, були під кайфом.
Як?
Не знаю.
Рогіпнол.
Скополамін, дурман.
Дурман?
Хімічна покора.
Ти втрачаєш волю, стаєш наче зомбі.
А потім нічого не пам'ятаєш.
Звідки ти все це знаєш?
В якому світі ти живеш?
Ці препарати використовують…
Хто?
Ґвалтівники.
Спокійно.
Мене ти теж зґвалтував?
Я нічого з тобою не робив! Нічого!
Відпусти!
Слід від голки.
Ти ввів мені наркоз.
-Відчепись. -Забери руки.
Нас зшили.
-Чому ти мовчиш? -Щоб уникнути цього.
Заспокойся.
Заспокойся. Гадаю, ми зшиті лише шкірою.
Лише?
Так. Якщо розрізати шов, то навіть шраму не буде.
Чому з нами так учинили?
Від нас хочуть викуп?
Із мене багато не візьмуть.
Мені холодно.
Не торкайся мене.
Лише намагаюся тебе зігріти.
Он ті дві картини однакові.
-Наче дивляться на нас. -Де ми в біса знаходимося?
Можливо, номер у готелі.
Не думаю.
Що нам відомо?
Хтось дав нам наркотики.
В якийсь момент.
І тримав нас під наркозом,
поки з нами робили це.
Потім нас принесли сюди.
Або зшили нас тут.
Заспокойся.
Дихай.
Не чіпай мене.
Лише хочу тебе заспокоїти.
-Заспокойся. -Хочу дещо прояснити.
Ти головний підозрюваний, допоки не доведено протилежне.
-Трохи несправедливо. -Несправедливо трапилося зі мною.
Трапилося з нами.
Звідки мені знати,
що ти не психопат, який усе це спланував?
Мені не потрібні наркотики, щоб затягнути жінку в ліжко.
Ми не знаємо, що зараз - день чи ніч.
У нас забрали геть усе.
Одяг,
годинники,
мобільні телефони.
Тобі хоч залишили сережки.
Що таке?
Це не мої сережки!
-Чиї ж вони? -Звідки я знаю?
Жахливо!
Боже!
Ми в повному лайні.
Це жахливо, трясця.
На столі стоїть телефон.
Можемо покликати на допомогу.
Не допоможе.
Чому не допоможе?
Викрадачі не залишають телефонів.
Слухай,
чи міг твій хлопець зробити це?
Дуже злий хлопець?
У мене є чоловік.
Я ж казав.
Облиш мене.
Якщо хочеш, я можу піти.
Мені не до жартів.
Я сміюся, щоб не плакати.
Має бути якесь пояснення.
Нумо поміркуємо.
Навіщо їм було робити це?
У нас є щось спільне?
-Де ти живеш? -Поблизу промзони.
Бачу, що це не про тебе.
-Я живу в центрі. -Ага, так і знав.
-Брати чи сестри є? -Немає.
Я єдина донька. А ти?
Я сирота.
Співчуваю.
Де ти працюєш?
У порту.
Я працюю в магазині одягу.
Точніше, працювала.
Скільки тобі?
Тридцять вісім.
А тобі?
Тридцять три.
Я ходив до звичайної школи. Ти, схоже, до приватної.
Отже, між нами немає нічого спільного.
Дистанційний пульт?
Тут є камери.
Нас знімають на відео.
Де?
Не знаю.
Нам потрібно розділитись.
Але не знаю як.
Двері скрипнули.
Де ми, нахрін, знаходимося?
Собаки.
Десь біля псарні?
Телефон.
Маємо підвестися й покликати на допомогу.
Марна затія.
Треба хоча б спробувати.
Гаразд, давай підведемося.
Буде боляче.
Що ти робиш?
Та не так.
Дай я спробую.
Насамперед потрібно спробувати сповзти на край ліжка.
Роби, як я кажу.
Зараз я навалюся на тебе. Добре?
Тепер нам треба трохи підвестися.
Нумо.
Як ми встанемо на ноги?
До речі, мене звати Давид.
Сара.
-Коли я скажу «зараз», ми встаємо. -Гаразд.
Один, два, зараз!
Тримайся!
Трясця, я сказав триматися!
Мені не вистачило сил, ти бовдур!
-Припини обзиватися! -А то що? Удариш?
Вибач.
Мені боляче.
Ми навіть не можемо ходити.
Послухай.
Спробуймо знову.
Гаразд?
Я візьму тебе за талію.
Гаразд.
Нумо.
-Один. -Один.
Два.
Три!
Не дивися на мене так.
На «три» робимо крок до столу.
Нумо.
Один, два, крок.
Нема гудків.
Не пий!
Я вмираю від спраги!
Ти знав, правда?
Пий.
Нумо. Я хочу знати, де ми знаходимось.
Прокляття.
Допоможіть! Тут є хто-небудь?
-Нам потрібна допомога! -Заспокойся.
-Рятуйте! Відпусти! -Заспокойся.
Заспокойся.
Мене пришили до незнайомця.
Бозна де знаходжуся, і, можливо, мене зґвалтували.
-Це не я, присягаюсь. -Звідки ти знаєш?
-Ми нічого не пам'ятаємо. -Я не ґвалтівник!
Вибач.
Я більше не можу.
Щоб вибратися звідси, нам потрібно заспокоїтися. Гаразд?
Заспокойся.
І до того всього…
Що?
Я також хочу, мені теж
треба.
Що нам робити?
Там, напевно, ванна.
Нумо.
Стій! А якщо там хтось є?
Скоро дізнаємось.
Трясця.
Ніколи в житті мені не було так принизливо.
Хотів би я сказати те саме.
Мені так соромно.
Закрий очі.
Присядьмо одночасно.
Я все.
Можемо підвестися.
Один, два, встаємо.
Зараз не знаю як.
Сідай.
Так.
Сідаймо. Нумо.
Зачекай. Я складу ноги разом.
-Один. -Два.
Два. Униз.
Зачекай секунду.
Ми все здолаємо.
-Чуєш мене? -Я б не була такою впевненою.
Подумай про тих, хто тебе чекає.
Ніхто.
Твій чоловік?
А, ну так. Мій чоловік.
У мене все.
Нумо.
Підводьмось.
А тебе? Хтось чекає тебе?
Ґолді.
Мій пес.
Що не так?
Він довго пробув сам. Йому дуже страшно.
Так.
Він мені наче друг.
Собаки кращі за багатьох людей.
Вони дбають про тебе, не засуджують.
Вони не егоїсти.
Прикрийся.
Будь ласка.
Я боюся темряви.
Заспокойся.
Я теж боюся.
Здається, тут хтось є.
Хто?
Де? Як?
Я не знаю.
Он ті таблетки.
Їх не було.
Просто ми не помітили.
Ні. Їх тут не було.
-Хтось увійшов? -Так.
Обережно. Що ти робиш?
Хтось увійшов сюди.
-Боже! -Що?
-От негідники. -Що таке?
Болить?
Ні.
Голова болить.
Знеболювальне.
Візьми.
Чудово.
А ти?
Дивно, що ти не хочеш. У тебе теж болить голова.
У мене виразка.
Гарна відмазка.
Досі віриш, що я влаштував усю цю хрінь?
Гірше вже не буде.
Мені потрібно прилягти.
Щось мені паморочиться.
-Повернімося в ліжко. -Гаразд.
Але повільно, будь ласка.
Телефон.
Обережно.
Глухо.
Присядь.
Подай мені сережки.
Що ти робиш?
Я майстер на всі руки.
Біблія.
Тут виділено один абзац.
«І замешкає вовк із вівцею,
і буде лежати пантера з козлям,
і будуть разом телятко й левчук, та теля відгодоване,
а дитина мала їх водитиме!»
Що це означає?
Хтозна.
Ще одна Біблія.
Маємо хапатися за кожну соломинку, щоб вибратися звідси.
Вони однакові.
Глянь, звідси щось випало.
Рита.
Хто така Рита?
Не знаю.
У мене є світлина майже на цьому ж місці.
Я там рік учила французьку.
Я був там колись із дівчиною, дуже давно.
Ніколи не забуду переліт. То був кошмар.
Наче американські гірки.
Знайоме обличчя?
Ні.
Ходімо зі мною до картин.
Підводьмось. Один.
-Що? -Два, три.
Вставай.
-Слідуй за мною. -Обережно.
Що це?
Вона, напевно, не одна.
Звідки ти знаєш?
-За нами спостерігають. -Чим ти займаєшся?
З'явилися гудки.
-Викликаймо поліцію! -Поліцію?
Так.
Ти не хочеш викликати поліцію?
Циферблат заблоковано.
Реквієм Моцарта.
Його улюблений твір.
Що відбувається?
Вибач мені.
Це він.
Маріо.
Мій чоловік.
Ти про що?
Він відома людина.
Точні науки й філософія.
Усе життя він присвятив цьому числу.
Число два - його релігія.
Два?
Що в ньому такого принадного?
Це найменше просте число.
І єдине парне.
Це основа двійкової системи.
Єдине число, яке дає однаковий результат при додаванні до самого себе,
множенні на самого себе й піднесенні до степеня самого себе.
Це друге число Моцкіна.
Про важливість цього числа знали і Платон, і Піфагор.
Це двоїстість.
Основа двобічної симетрії.
Дві сторони мозку.
Інь і янь, жіноче й чоловіче начала.
-Тіло, душа. -Не думав, що ти настільки розумна.
Та ні.
Просто я довго прожила з Маріо.
Чому така людина, як він, займалася б такими дурницями?
Він переконаний, що я завела роман.
Він може бути дуже жорстоким.
Але робити таке зі мною - божевілля.
Ти кажеш, що він дуже ревнивий.
Але класти тебе в ліжко зшитою з іншим?
Дві однакові Біблії.
Дві однакові картини.
Його улюблена мелодія на телефоні, як натискаєш двійку.
Два тижні тому
він пішов, тому що
сказав, що в мене безсумнівно є коханець.
Ти йому зраджувала?
Якщо це твій ревнивий чоловік…
Ні, я йому не зраджувала.
Ага, так.
Я отримала від нього повідомлення, що він хотів поговорити.
Але забула, де він казав зустрітися.
Можливо, тому ти тут! Ось чого він хоче!
-Зізнання! -А ти?
Якщо це правда, то чому ти тут?
-Читаєш мої думки! -Що ти приховуєш?
Навіть не намагайся!
Твоє обличчя, твоя шкіра. Увесь такий доглянутий.
Ідеальна засмага посеред зими.
Різки духи, наче в бідацького ловеласа.
Ти жиголо?
Ескорт.
-Чоловік-проститутка? -Я заробляю на життя не цим!
Так, цим. Ти сам щойно зізнався.
Чоловік однієї з твоїх клієнток,
напевно, хоче відтрахати тебе, бо ти відтрахав його дружину.
Помиляєшся. Мої побачення безпечні, усе під контролем.
-Побачення? -Так.
Ти гониш!
Ти верзеш повну маячню. Якщо це помста мені, то чому ти тут?
Чи здатен він убити тебе?
Присягаюся, що ми звідси виберемось.
Ну-бо.
Ходімо.
Що ти робиш?
Нічого не вдієш.
Це сталь. Броньована.
Двері можна відкрити лише ззовні.
Ти говориш, наче профі.
У мене багатий досвід.
Чудово! Я в одній упряжці зі злочинцем.
Очевидно, ти звикла до всього готового.
Чому ти так кажеш?
Молода дружина літнього впливового чоловіка.
Утриманка.
Завжди хочеш мати турботу й захист?
-Та йди ти! -Допоможи.
У мене було декілька невдалих шлюбів.
Допоможи.
Ну ж бо.
Спробуймо відчинити вікно.
Догори!
Де ми в біса знаходимося?
-Чуєш запах розчинника? -Так.
Лакофарбова фабрика.
Вона поблизу кладовища.
Але це далеко від міста.
Собаки.
-Усе гаразд? -Хіба не бачиш?
Трясця.
Нам ніхто не допоможе. Ми бозна де.
Поодинці ми могли б спробувати вибратися крізь вікно.
Та в такому стані це неможливо.
Крім того, ми надто ослаблені.
Будь ласка.
Потрібно розрізати шви.
Нумо.
Хутчіш.
Що ти шукаєш?
Щось гостре.
Це наша кров?
Трясця.
Нас різали, наче худобу.
Виродок.
Кинь це!
Треба розрізати шви.
Ні!
У нас немає вибору. Мусимо зробити це.
У тебе ж дрижать руки.
Кинь!
Твоя правда. Краще ти ріж.
Ну ж бо, ріж.
Ти зможеш.
У тебе виходить
дуже гарно.
Нас зшили плоть до плоті.
Вони видалили частину шкіри.
Клятий виродок.
Клятий виродок!
Виродок!
Клянуся, що вб'ю тебе!
Я вб'ю тебе!
Виродок.
Я
хотів би повернутися в ліжко.
Так, я теж.
Ходімо.
Зажди.
Що сталось?
Починаю пригадувати.
Два дні тому
один чоловік заплатив, щоб я переспав із його дружиною.
Я звернув увагу на його пальці.
Він усе гладив нігті кінчиками пальців.
Починаєш пригадувати?
-Так. -Чи весь цей час ти мені брехав?
Не починай.
У мене є проблеми.
Іноді ти маєш зобов'язання
зробити дещо.
Що ти маєш на увазі?
Ти казала, що твій чоловік значно старший.
Як звали того чоловіка?
Не пам'ятаю.
Я думав,
що він захоче секс утрьох із його дружиною.
Опиши його.
У барі було темно, і я трохи перебрав.
Як він виглядав?
Під шістдесят.
Сиве волосся й така ж борода.
Він був в окулярах?
Так, великі барвисті окуляри з пластиковою оправою.
Це він.
Мільйони чоловіків мають сивину.
Це мій чоловік.
Він мене вб'є.
Я
лише мав переспати з його дружиною.
Не знав, що він настільки схиблений.
Мені ніколи не давали такі гроші.
Вісім тисяч.
Цілий статок.
Купа грошей.
-Пішов ти! -Саро.
Саро!
Заспокойся.
Послухай мене.
Він пообіцяв, що насилля не буде.
Ніколи. Присягаюсь.
Ніколи.
-Повір мені. -Ти мені огидний.
У мене багато боргів, одна картка перекриває іншу.
Але банку не цікаві твої проблеми.
Приходять кредитори. Це як замкнуте коло.
Саро.
Ти маєш мені вірити. Я ніколи нікого не скривдив.
Глянь на мене.
Саро, я б навіть пальцем тебе не зачепив.
Подивися на мене.
Мені
шкода.
Справді.
Я лише…
Заспокойся!
Тихо!
Зупинись.
Нумо.
Наш єдиний шанс - домовитися з ним.
-Як? -Не знаю.
Щось придумаємо.
Ну ж бо.
Трясця.
Холера.
І що тепер?
Якщо це Маріо, то домовитися не вийде.
Потрібно зберігати холодну голову.
Гаразд?
Ходімо.
Я говоритиму.
Я вмію з ним розмовляти.
Упевнено, спокійно й у жодному разі не піднімати голос.
Добре.
Агов, ви обидвоє.
Подобається кімната?
Чому ти робиш це з нами?
Відпусти нас, будь ласка.
Спокійно.
Навіщо ти зробив це з нами?
Ти сучий син!
Клятий засранець, виродок!
Іди ти нахрін, гандон дірявий!
Вибач.
Не зміг стриматися.
Це був не він.
Що?
Це був не мій чоловік.
-Так. -Ні.
Хіба не він дав мені гроші? Просто голос спотворений.
Ні.
Це точно не він.
-Хто ж тоді? -Не знаю.
Саро.
Саро, подумай. У тебе є вороги?
-Не знаю. -Хтось із інституту?
Однокурсник.
Твій чоловік здається гівнюком. У нього мають бути вороги.
Я не знаю.
Спробуй згадати, Саро. Подумай!
Подивися на світлину.
Глянь-но.
Чи говорить тобі що-небудь ім'я Рита?
Сережки.
Я ношу такі самі.
Хто така Рита?
-Я не знаю. -Згадуй, Саро.
-Хто це? -Не знаю.
Можливо, це знайома твого чоловіка чи твоя родичка.
Саро, думай. Спробуй згадати.
Згадуй.
Саро.
Що з тобою?
Тихо, заспокойся.
Ну-бо.
Дихай.
Дихай. Спокійно.
Нумо заспокоїмось.
Ні про що не думатимемо.
Дамо голові відпочити.
Дихай.
Не люблю літати.
У літаку завжди закриваю очі.
І глибоко дихаю.
Рахую до десяти.
І видихаю.
Якщо є турбулентність, то починаю думати про те, що робитиму після приземлення.
Я вже знаю, що робитиму, коли ми виберемося звідси.
Знаєш?
Подам на розлучення.
Усе ще думаєш, що це був він?
Не знаю, але то був
не його голос.
Чому ти одружилася з таким чоловіком?
Коли я почала зустрічатися з Маріо,
невдовзі помер мій батько.
Із ним я була в безпеці.
А потім почалися ревнощі.
Він постійно замикався у своєму кабінеті.
Рідко розмовляв зі мною.
Виходив із себе.
Але я ніколи не захищалася, бо
я малодушна.
Ти дуже хоробра.
-Що? -По тобі видно.
Припини.
Він тебе бив?
Клятий виродок.
Він заблокував усі мої картки.
Я залишилась без копійки.
Ти з тих жінок, що не терплять самотність.
Чому ти так кажеш?
Ні, я тебе не звинувачую.
Я терпіти не можу самотність.
Просто ненавиджу.
Моє дитинство пройшло в дитбудинку.
На щастя, я маю Ґолді.
Так, він дуже вдячний пес.
Від нього теж відмовилися.
Коли я була маленькою,
то заздрила дітям, в яких були брат чи сестра.
Я так само.
Тобі вже краще?
Але якщо ми не виберемося звідси, то помремо.
Або почнеться зараження ран, або наші тіла відторгнуться.
Якщо тільки в нас не однакова група крові.
Тобі повезло - я універсальний донор.
Я теж.
Тут, прямо тут.
Що за коробка?
Тепла.
Що там?
Ні, не чіпай.
Очевидно, що він хоче погратися з нами.
Гаразд.
Пограймося.
Ти не повіриш.
Що?
Лазанья?
Це моя улюблена страва.
Я люблю м'ясний рулет.
Зупинись. Що ти робиш?
-Я вмираю від голоду. -А якщо вона отруєна?
Якщо мені судилося померти, то на ситий шлунок.
Звідки ти знав про камери?
Я вже казав.
Правду.
Пультом можна дистанційно керувати камерами.
Звідки ти це знаєш?
Іноді я ставив камери в місцях, де проходили побачення.
Навіщо?
Цими записами я шантажував клієнток.
-Що ти робиш? Здуріла? -Ти огидний!
Що це змінює?
Ти його спільник!
Я сказав правду. Маєш мені вірити.
-Облиш мене! -Ми зшиті разом.
Хіба ти цього не розумієш?
Маріо, досить!
Маріо, ти є? Чуєш мене?
Ти був правий! Тепер задоволений?
Я тобі зраджувала!
Я зраджувала тобі, Маріо!
Завжди!
Він не хоче, щоб ми цілувалися.
Що?
Раніше світло теж згасло, коли ми цілувалися.
Досить!
Поки ви тут, то будете слухатись мене. Ясно?
Досить.
Двері відчинено.
Досить!
Припиніть це!
Це він дав мені гроші.
Огидний, як мій чоловік.
Він мав чекати мене біля станції.
-Ходімо. -Хутчіш.
Він мертвий?
Хтозна.
Зачекай.
Молода матір народила різностатевих сіамських близнюків.
Це єдиний відомий випадок в усьому світі.
Зрослі малюки потрапили під опіку держави.
У батька діагностували параноїдну шизофренію.
Матір близнят померла відразу після пологів.
Матір.
Упізнаєш її?
Рита.
Я тобі збрехала,
коли сказала, що мені 33 роки.
Четвертого травня…
мені виповнилося 38.
Четвертого травня…
я народився в будинку милосердя.
Я народилася в клініці Святої Марти.
Свідоцтво про народження підробили.
У мене є
шрам.
Де?
-Відійди. -Гаразд.
Я думав, що йде дощ.
Це цоколь.
Можна вибратися крізь вікно!
Та що ж таке?
Це малюнок.
Фальшивка.
Зачекай.
Не можу дихати.
Ні, дихай.
Дихай.
Дихай. Ні.
Ні. Ми зараз не можемо здатися.
Ну ж бо.
Дихай, будь ласка.
-Не можу. -Ну-бо.
Ходімо.
Тримайся, дихай.
Боже, вони зшиті.
Беретта.
Що?
Мій пістолет.
Навіщо тобі зброя?
Не лише чоловіки люблять зброю.
Я не люблю.
Я тримала його для зустрічі з Маріо.
Коли ти мала мені розповісти?
Навіщо він тобі?
Саро, будь ласка, поклади це.
Поклади.
Про всяк випадок.
Маріо.
Це твій чоловік?
Це ти зробила?
Я не пам'ятаю.
Це зробив я.
Я зустрів його, коли шукав Сару.
Я досліджував.
І вивчав.
Коли я дізнався, що два - це ключ до всього,
то зрозумів, що вас треба знову з'єднати разом.
Ви будете жити тут
зі мною.
Брати Банкери ніколи не почувалися самотньо.
Вони одружились.
І на двох мали 23 дитини.
Я зробив це для вашого ж блага.
-Ходімо до дверей. -Так.
Ти така ж гарна, як Рита.
Не підходь.
Ти не стрілятимеш у рідного батька.
-Саро. -Давиде.
Усе гаразд?
А в тебе?
-Я не можу рухатись. -Що?
Нога.
Іди по допомогу.
Боюсь, я довго не протягну.
Як?
-Ніж для листів. -Так.
Нумо.
Ближче.
Дістала.
Ну ж бо.
-Від'єднай себе від мене. -Що?
Разом ми нікуди не дійдемо.
-Хутчіш. -Я не можу.
Ріж.
Інакше ми обоє помремо.
Ріж.
Він не ріже.
Не ріже.
Продовжуй.
Тримайся, прошу тебе.
Я зачекаю,
коли закінчиться турбулентність.
Я повернуся з допомогою.
Саро.
Поодинці ви слабкі.
Разом ви досконалі.
У браті Банкерів
було повноцінне життя.
Спочатку помер один брат.
А через декілька годин - інший.
Це шлях у нікуди.
Переклад субтитрів: Руслан Самойлюк