Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ova vrpca govori o mentalnoj čvrstoći.
Postizanje mentalne čvrstoće nije lak zadatak,
ali ako slijedite korake na ovoj vrpci,
postići ćete prave rezultate.
Prvo, stopostotan trud u borbi.
To znači da ne kukate, ne žalite se, ne tražite izlaze.
Još nekoliko sati do najvažnijega meča u karijeri.
Najvažnijeg u životu.
Sklupčao sam se,
očajnički pokušavajući smisliti način da spriječim te misli.
Igrat ću protiv najboljega svih vremena
da uđem u četvrtfinale US Opena.
To znači da ne kukate, ne žalite se, ne tražite izlaze.
Za taj sam se meč fizički, psihički
i emocionalno pripremao cijeli život.
I dok se vozim do stadiona Arthura Ashea,
glava mi je rastrzana.
I iznenada… bum!
Misli su navirale,
sve više i više.
Besprekidne misli.
Srce mi tuče kao ludo.
Dugi, duboki udisaji.
Guglao sam što je anksiozni poremećaj,
panični poremećaj, mentalno zdravlje.
Slušao sam govore na YouTubeu o tome
kako to pobijediti.
S mišlju: „Kako ću ovo izdržati?“
Ukratko, očajavam.
Nisam znao što ću.
ORIGINALNA NETFLIXOVA DOKUMENTARNA SERIJA
TOČKA PUCANJA
Tenis je u ovoj zemlji u silaznoj putanji.
Neki pokušavaju nešto poduzeti.
Američki teniski savez pokreće program na nacionalnoj razini
s ciljem razvoja i potpore darovitim tenisačima u regionalnim centrima.
Razvijamo nacionalni centar za obuku…
PREDSJEDNIK USTA-E
…za najbolje mlade igrače.
Dajmo im stipendije i imat ćemo još prvaka.
Ovo je naša karta koja pokazuje sve centre za obuku
koje imamo diljem Sjedinjenih Država.
Uzet ćemo najboljih tisuću djece,
a ostalih 500 kao da nema.
Sad ćemo ostaviti 200. Vi ostali ispadate.
Sad ih imamo deset, a od njih deset moramo napraviti prvaka.
„USTA STVARA BUDUĆEG PRVAKA“
„VELIKI EKSPERIMENT U AMERIČKOME TENISU“
Američki se sport svodi
na trenutačno zadovoljenje.
Isto je vrijedilo i za tenis.
Tad je američki tenis bio zadnja rupa na svirali.
Teniski dužnosnici kažu da najbolji Amerikanci stare.
Mnogi u muškom tenisu zabrinuti su za njegovu budućnost.
Pa je istupila USTA koja je osjećala pritisak
i uložila golema sredstva u stvaranje iduće američke veličine.
Postoje beskrajni zahtjevi pokrovitelja,
medija i navijača za novom nadom američkoga tenisa.
Čak i na razini akademije,
američki igrač koji bi mogao igrati na višoj razini bio je tražena roba.
Ali budimo iskreni.
Kad sam prvi put vidio Mardyja,
ništa mi nije govorilo:
„On je čudo. On će biti svjetska klasa.“
Imao je spuštena stopala.
Njegov je forhend bio užasan.
Ali njegov me um zaintrigirao.
Mardy te rastrči pa kratka lopta.
Dijagonalno preko terena
i samo možete pomisliti: „Ajme, to je opak udarac.“
Obratio sam se USTA-i i rekao da želim Mardyja u Saddlebrooku.
AKADEMIJA SADDLEBROOK
Saddlebrook je bio važna prekretnica.
Mnogo suza.
Otišla sam na orijentaciju i plakala cijelim putem kući
kad smo ga ostavili.
Bilo nam je lijepo s njime u kući. Odjednom ga više nije bilo.
Nisam zamišljala da će otići s 15 godina.
Živio sam u gradiću
Vero Beach na Floridi.
Kad sam se doselio,
bilo je to posve novo iskustvo.
Imali su profesionalce.
Jim Courier bio je ondje.
Pete Sampras trenirao je ondje.
Mogao sam gledati kako treniraju i osjećati se kao tenisač.
Mi u Saddlebrooku
stručnjaci smo za razvoj najboljih igrača na svijetu.
Pete Sampras, Martina Hingis,
Andy Roddick, Jennifer Capriati.
Američka teniska elita.
Vjerujemo da je mentalna čvrstoća jedna od najvažnijih odlika
kod njih kao natjecatelja.
U programu za razvoj igrača
radit ćemo na razvoju tjelesne spreme,
emocionalne i mentalne spreme
kako bi mogli postati uspješni profesionalci
i osvajati grand slamove i Davisove kupove.
Rano smo im morali usaditi tu mentalnu disciplinu.
Kod djece to nikad nije instinktivno.
Ustali biste ujutro.
Katkad biste trenirali i prije škole.
Ne znam koliko je škola bila teška, ali često smo igrali tenis.
Vjerujemo da vježba omogućava trajnost
i morate savršeno vježbati.
Zatim vježbanje u teretani.
Nekoliko sati škole.
Do jedan ste već na terenima.
Bum. I sutra sve iznova.
Zatim smo dvaput tjedno ulazili u konferencijsku dvoranu
i gledali snimku o mentalnoj čvrstoći Jima Couriera i Petea Samprasa.
Postizanje mentalne čvrstoće nije lak zadatak,
ali ako slijedite korake na ovoj vrpci,
postići ćete prave rezultate.
U toj sam dobi naučio filozofiju:
„Spusti glavu.
Gledaj svoja posla i ne pokazuj nikakvu slabost.“
To znači da ne kukate, ne prigovarate,
ne tražite izlaze.
LOŠ PRIMJER TRENINGA
Je li moguće stvoriti prvaka?
Oblikovati ga u sljedećega Tigera Woodsa ili Michaela Jordana?
U Saddlebrooku na Floridi
skupina perspektivne djece živi i trenira daleko od kuće.
Ali samo će nekolicina mladaca postati profesionalci.
To je jednostavno i surovo preživljavanje tjelesno najsnažnijih
i mentalno najspremnijih.
Oduševio sam se kad sam vidio koliko su čvrsti ti igrači.
Ali Andy Roddick…
taj je klinac bio drukčiji.
Imao je najizraženiju želju za nadmetanjem.
Andy je imao tu vatru.
Vrlo usredotočen, nemilosrdan na terenu
do te mjere da bih ja malo popustio.
Gotovo je previše želio pobijediti.
Predviđam pobjedu.
Što?
Danas ću pobijediti.
To je jedan od glavnih razloga zašto je imao tako sjajnu karijeru.
Andy, što želiš postići u tenisu?
Samo želim biti najbolji igrač koji mogu biti.
Tko bi želio biti? Andre Agassi? Pete Sampras?
Vjerojatno Pete Sampras i Andre Agassi.
Kad je došao na Akademiju,
odmah se proširila vijest o njemu.
Bio je uistinu izvanredno drukčiji.
Ljudi su prolazili uz teren
i gledali bi Andyja kako servira.
Trenirao sam s Mardyjem.
Bio sam nešto ljutit.
BIVŠI NAJBOLJI TENISAČ
Napravio sam polupokret od 60 cm.
Udario sam što sam jače mogao
i ušla je, a onda sam to radio sljedećih 15 godina.
Kad su Andy i Mardy napustili Akademiju,
Andy je išao prema svjetskome vrhu.
NAJBOLJI JUNIORSKI IGRAČ
Mardy je trebao pomagati Andyju.
Roddickovi su znali da Andy treba vršnjake za vježbu.
Znali su i da je Andyju važno
da ima prijatelje i uživa u tome, a Mardy je odgovarao.
On je bio tip koji ga je mogao pratiti, zabavljati se,
no naposljetku je bio malac s kojim je trenirao.
Otišao sam sa 16 godina,
a Roddickovi su bili ljubazni i rekli da mogu živjeti kod njih.
Tada ih nisam osobno poznavao,
uselio sam se i imao sobu preko puta.
Bio je opušteniji klinac s plaže
i onda je došao u našu kuću i ono: „Što se događa?“
Moj je tata rekao: „Možeš ostati. O tebi ovisi.
Ali onda moraš znati kako mi funkcioniramo.“
Moj je tata bio strog i to mislim u pozitivnom smislu.
Znate, vojnik. Nema gluposti.
Njegov bi me otac probudio u pet ujutro:
„Mardy, vrijeme je za istezanje.“
A ja ću: „Pet je sati, g. Roddick.
Ne mogu. Umoran sam.“ „Ustaj. Vrijeme je za istezanje.“
Bila je to tako intenzivna razina treninga i nadmetanja.
Konkurencija mi je bila preko puta.
Igrao je bolje i gledali smo se za večerom.
Stalno smo se natjecali.
Bilo da je riječ o videoigrama, košarci,
curama.
Nismo bili prijatelji.
Bili smo braća.
Mogli smo vikati jedan na drugoga, gotovo se potući,
a sljedeći bismo se dan zabavljali.
Odgovaralo mi je da imam takav talent uz sebe.
Mislim da je to naposljetku bilo dobro za obojicu.
MLADE NADE TENISA NA FLORIDI
Roddickovi su me od najboljeg igrača u zemlji pretvorili u najboljega na svijetu.
Nije loše biti drugi u zemlji.
Mardy Fish.
Kad su Andy i Mardy postali profi,
od Amerikanaca se očekivalo da otpočetka budu dobri.
Američki teniski navijači godinama su bili razmaženi.
Sampras, Agassi, Courier, Connors, McEnroe.
Posrijedi su desetljeća američke dominacije u tenisu.
AMERIČKI DAVISOV KUP
Odrastao sam kad su
Connors i McEnroe odlazili.
Bio sam na US Openu 1991.
MCENROEA ZA PREDSJEDNIKA
Ušuljao sam se na stadion.
Atmosfera je bila luda.
Connors si je dao oduška i ponašao se poput rock zvijezde.
Ta je noć uvelike utjecala na mene.
To mi je promijenilo život i težnje.
Američki tenis prije Roddicka i mene
bilo je doba koje više nikad nećemo vidjeti.
Odrastao sam gledajući ih cijeli život.
Amerikanci se natječu za naslove na grand slamovima.
To je zlatno doba.
Chang je pobijedio '89.
Pratio sam kad je Andre osvojio prvi grand slam.
Za deveti rođendan mama me odvela da vidim Peteovu pobjedu 1990.
Jim Courier osvojio je četiri 1991. i 1992.
Imali smo posebnu eru tenisa,
20-godišnju povijest najboljih igrača na svijetu.
Onda dolaze Andy i Mardy.
To su očekivali i od njih.
Onda je odjednom sa 17, 18 godina
ta legendarna generacija gurala mene i Mardyja.
U avionu Petea Samprasa.
Ti veliki prvaci htjeli su
da nastavimo tu baštinu.
Isuse Kriste! Koji se vrag događa?
U međuvremenu moji prijatelji maturiraju.
Imam te, čovječe!
Bio je to zanimljiv način odrastanja.
Osjećali smo tu odgovornost.
Onamo i pukni je.
Znali smo povijest.
Bili smo ondje. Sve smo vidjeli.
Pozdravite kapetana američke reprezentacije Davisova kupa,
Johna McEnroea!
Andre Agassi!
Pete Sampras!
Godine 2003. ušao sam u prvo finale u Cincinnatiju,
a to je veliki turnir serije Masters prije US Opena.
Mnoštvo bodova, velika nagrada.
Na tribinama i na televiziji gledaju deseci tisuća ljudi.
Tek sam navršio 21 godinu.
Taj mi meč može zauvijek promijeniti život.
Igrao sam protiv Andyja.
Dosad se usporedbe s velikim američkim prvacima
u ova dva desetljeća nisu pokazale opravdanima.
Andy Roddick protiv Mardyja Fisha u američkome finalu, slijedi,
uživo na kanalu ESPN2.
Četiri godine prije igrali smo u trenerovoj zgradi.
Sad igramo za prestiž na velikom turniru u Cincinnatiju
uz koji smo odrastali.
Mardy Fish proveo je godinu u domu obitelji Roddick
na jugu Floride.
Sanjamo o međusobnom igranju
na velikom turniru poput ovoga otkad živimo zajedno.
Mardy je gledao uspon Andyja Roddicka
i jučer je rekao: „Znao sam da je pitanje vremena
kad ću i ja to ostvariti.“
Mardy Fish izašao je i dokazao da može parirati Andyju Roddicku.
Uopće se ne boji Roddicka.
Andy je poznavao moju igru bolje od bilo kojeg igrača,
kao i ja njegovu.
Iskoristio sam to u svoju korist.
Opa!
Sad nije pogriješio.
Uprkos svemu, Mardy Fish osvojio je prvi set
ovoga meča na turniru serije Masters.
Jedan od onih mečeva
s izmjenama dvojice teškaša.
Andy Roddick osvaja drugi set.
Kakav meč!
Toliko smo se nadmetali. Psihički je bilo teško.
Svejedno nisam odustajao.
Meč lopta za Fisha.
Odjednom imam meč loptu. Ono: „Jebote, imam meč loptu.“
Najvažniji trenutak u životu Mardyja Fisha.
On servira. Ima najbrži servis svih vremena.
Pitam se što će učiniti.
Na kraju trećeg seta igrao se šah.
Mardy je znao da želim na njegov forhend
jer sam mu stoput vratio taj servis.
„Neće ići na forhend. Znam to.“
„Zna da je moj forhend lošiji, pa će vjerojatno servirati na forhend.
Ali zna da ja to znam, pa će ići na moj bekhend.
Ne, sigurno neće ići na bekhend.
Samo malo.
Sigurno zna da to znam.“
Ozbiljno?
Nije velika brzina, brzina je 150 km/h.
To odgovara Mardyju Fishu.
Sranje. Znao sam da će mi lupiti spin na bekhend.
Ja bih sigurno tako odigrao.
Imao sam sreće i dobio još jednu meč loptu.
Sad se mora usredotočiti kao nikad.
Ne smije dopustiti da ga psiha omete.
Odbija lopticu o pod, a ja:
„Ovo ti je prilika.
Sigurno mi neće opet servirati na bekhend,
što znači da ide bomba na forhend.
Ali, čekaj, on zna da znam da je znao ono…
…moj bekhend. Ne, sigurno neće ići na bekhend.
Vjerojatno će…“
Nema jebene šanse!
I opet široki spin.
Previše sam mozgao
i promašio.
Sjećam se da me pogledao nakon udarca.
„Vjerojatno samo mi znamo što si sad pokušao izvesti.“
Izgubio sam meč 7:6 u trećem setu.
Moj prvi poraz koji mi je slomio srce.
Još me boli.
Prije svega
želim čestitati Mardyju.
Teško je razbiti nekoga tko vam je toliko drag.
Taj je meč bio odlučujući.
Andy je sad bio najbolji američki igrač.
A onda je postao najbolji igrač na svijetu.
TJEDAN POSLIJE…
Kad govorimo o US Openu,
prošle godine govorili smo o Roddicku,
a sad je nositelj, Patrick.
Čak može i pobijediti. Kako se sve promijenilo.
Ozbiljno sam shvatio odgovornost i težinu, kao i očekivanja.
Bio sam nabrijan.
Bio sam spreman.
Bio sam uvježban.
Kao dijete, dok sam odrastao, sanjao sam
kako igram na US Openu jer je to toliko posebno.
Radite na tome i reagirate različito.
Ili se smrznete ili ga osvojite. Ja sam ga osvojio.
Roddick, još samo jedan servis.
Gem, set i meč, Roddick.
Tri fantastična seta.
Ne mogu vjerovati.
Prije toga bio sam tenisač. Poslije toga bilo je drukčije.
Veselim se što ću voditi SNL.
Andy, daj mi autogram!
Nema više: „Kako je biti budućnost američkog tenisa?“
Više ne.
Andyjev je uspjeh nevjerojatan i sjajan.
On mi je prijatelj i brat
i cijeli život navijam za njega.
Koja si ti budala!
Što ste me pitali?
Nisam bio ljubomoran,
ali pomislio sam: „Čovječe, i ja sam to mogao.“
Andyjeva pobjeda na US Openu
bila je sjajna.
Napokon imamo Amerikanca koji može osvojiti više grand slamova.
Zašto je puknuo balon američkog tenisa?
Mislim da se taj balon zvao Federer. Znate?
Svaki je put smislio kako može pobijediti.
Baš svaki put.
Roger je najbolji obrambeni i ofenzivni igrač na svijetu,
istodobno.
Kako to napasti?
Roger je imao auru nepobjedivosti.
Nisi mogao doći do daha jer bi on lako okrenuo situaciju.
Bum. Osvaja bod.
On je najomiljeniji sportaš na svijetu.
Govori 17 jezika, ima fantastičnu kosu i ne znoji se.
Nisam ljubomoran na njegov uspjeh.
Ljubomoran sam na lakoću s kojom
nosi titulu najboljega.
Igrali smo u finalu u Halleu 2004.
Roger je došao do 6:0 i 3:0 za 25 minuta.
A ja: „Nevjerojatno.“
Taj će me tip pobijediti 6:0, 6:0 u finalu turnira.
Mislim da mu je bilo žao ljudi
koji su platili ulaznice.
I dan danas uvjeren sam
da je produžio meč, tako da je bilo 6:0, 6:3.
Produžio je meč na jedan sat.
I kao da to nije bilo dovoljno loše,
godine 2005.
došao je tip po imenu Nadal.
Nevjerojatno!
A onda 2007. tip po imenu Novak Đoković.
O, Bože! Je li moguće?
A ja…
„Trojica najboljih igrača svih vremena u istoj generaciji.“
Bilo je strašno naporno
pobijediti dečke koji su postali Mount Rushmore.
I cijelo vrijeme slušati kritike.
Ali tata mi je usadio vojnički mentalitet, ustaneš i pokušaš ponovno.
Četo sam to morao.
Kralj svijeta.
Ja sam kraj svijeta.
Kad se osvrnem, u tom trenutku karijere
bio sam u dobroj situaciji, emocionalno i mentalno.
Bio sam sretan što sam profesionalno igrao tenis.
San snova.
Bio sam u Aziji. U Singapuru.
Bio sam u Belgiji. Bio sam u Francuskoj.
Posvuda. Po cijelome svijetu.
Volio sam se družiti s prijateljima,
jesti i piti što sam htio.
Idemo istražiti noćni život,
vidimo se sutra.
Tada sam upoznao svoju suprugu
koju zovem anđelom.
MARDYJEVA SUPRUGA
Nikad nije bio drzak sportaš.
Nije se razmetao.
Bio je zabavan i šašav tip.
Osvojio je moje srce.
Bilo je to sretno razdoblje za sve.
Bilo je zabavno gledati Mardyja
kako voli tenis kao ja. Doista.
Bio sam zadivljen kao i svi ostali.
On je običan tip.
Znali smo reći: „Što Mardy radi na tom igralištu?“
Otvoreno. Roddick napada.
I to je to.
Koji su ti ciljevi do kraja godine?
Mislim da je krajnji cilj pobijediti Andyja.
Predobro.
Iskreno, bila je to normalna karijera,
a nisam postizao uspjeh.
Mnogi su čekali da se Mardy probije.
Igra već nekoliko godina…
Bila je to teška borba
da se pokuša približiti Andyju Roddicku.
Ljudi koje smatraju najboljima
imaju stav: „Otrgnut ćemo ti glavu.
Rastrgat ćemo te. Pregazit ćemo te na putu do pobjede.“
Ne znam je li u tom trenutku karijere Mardy bio spreman na to.
Ne zato što to nisam želio.
Uistinu nisam to razumio. Nisam shvaćao.
Inače znam, sa 17 ili 18 godina, shvaća li dijete.
To se nikad ne ispravi. Nikad se ne ispravi.
Mardy je jedan od rijetkih
koje je shvatio i ispravio to.
Godine 2009. dobio sam hiperbaričnu komoru
koja pumpa kisik u tijelo i ubrzava zacjeljivanje.
Spavao sam ondje, drijemao.
Bez prestanka.
I doživio sam trenutak otkrivenja
u smislu: „Imam 28 godina,
pri kraju sam karijere
i neću iz karijere izvući
sve što sam mogao i trebao.“
Očajnički sam htio biti siguran da, kad prestanem igrati,
svake večeri mogu mirno leći,
znajući da sam učinio sve što sam mogao.
Rekao sam samomu sebi:
"Idemo. Jebote, idemo.“
Radio sam za USTA-u nešto više od deset godina.
Sjećam se da me nazvao Mardy. Zanimalo ga je,
ako se tomu posveti 100 % kao Andy,
može li biti jednako uspješan.
Tad me uvjerio da odem u Los Angeles,
živim s njim i Stacey da vidimo možemo li ga unaprijediti.
Sjeo je sa mnom i svojim trenerom Christianom i rekao
da želi postići mnogo više.
Rekao sam Christianu da mi je krajnji cilj doći do Londona,
ući u finale ATP-a.
U finalu na kraju godine sama je elita.
Samo osam najboljih igrača svijeta pozvano je u finale na kraju godine.
Cilj mi je bio dovesti Mardyja u što bolju formu.
Najprije prehrana, morao je smršavjeti.
Težio sam 92 kg.
Htio sam smršavjeti 5,5 kg.
Izbacio sam alkohol, pizzu, deserte, krumpiriće.
Svaki sam dan umirao od gladi.
Zatim smo počeli trenirati što smo više mogli,
svaki dan po cijeli dan.
Kad sam se vratio na teren,
rekao sam treneru: „Daj mi reket.
Pošalji jednu lopticu na ovu stranu, sljedeću na drugu,
sljedeću na onu“ i to smo radili satima.
Ako želiš pobijediti Rogera, Rafu i Novaka,
moraš imati noge nogometaša,
pluća maratonca,
a povrh toga nevjerojatnu razinu usredotočenosti.
Radili smo dinamične vježbe zagrijavanja,
kretanja, bacanja medicinke,
bočno, unakrsne treninge, sprintove.
Stječem formu, ne umaram se.
Mogu trenirati satima.
Mogu vječno trčati
i to je postala religija, stil života.
„Igrat ću dva seta s tobom pa s tobom.
Poslijepodne ću igrati dva seta s tobom. Ponavljat ćemo.“
Stavim led, a drugi dan sve iznova.
Bilo je ekstremno, bilo dobro ili loše, no tako je bilo sa svime.
Spavanje u 19.30 i nema viđanja s prijateljima.
Nije ostalo vremena za drugo.
Otad je svaka moja odluka
bila povezana s karijerom.
Bio sam opsjednut.
Beskrajno. Nisam mogao postići savršenu formu.
Iznenada, dva i pol mjeseca poslije,
stanem na vagu i izvažem se.
Imao sam 78 kg. Smršavio sam 14 kg.
Doista, postao je zvijer.
I onda počne sezona.
Ni danas ne znam kako sam došao do toga,
no odlučio sam otići u Newport.
Omanji turnir
u prekrasnom gradiću u Novoj Engleskoj.
Ali rekao sam sebi da moram osvojiti turnir.
„Moram pobijediti.“
Došao sam u četvrtinu finala,
gdje sam igrao protiv prijatelja Franka Dancevica.
Mardy Fish, 13 kg lakši.
Šokantno je kad vidiš izbliza.
Brzo sam izgubio prvi set.
I evo ga. Prvi set ide mladomu Belgijcu.
Teško je znati što Fish misli.
„Sranje, pobijedit će me.“
Sva moja žrtva, posve sam promijenio život.
„Moram pobijediti.“
Ako ne učinim nešto da zaustavim tog tipa,
onda ne znam.
Hoću li uspjeti preokrenuti karijeru?
Mijenjali smo strane.
Sjećam se da sam mu prišao
i iznenada…
„Ne možeš me pobijediti. Ne možeš. Nema šanse.
Jebeno ću te poraziti. Pobijedit ću.
Nećeš me pobijediti.“
Frank kaže: „Što? Što se događa?“
A sudac će: „Mardy, smiri se.“
Mardy!
Nisam mogao vjerovati, ali to ga je izbacilo iz ritma.
I Mardy Fish…
Napokon, Mardy Fish gromoglasno se vraća.
Važan udarac. Otvoreno. Evo ga.
Mardy Fish.
Nevjerojatan zadnji bod.
Forma je odnijela prevagu, a uistinu sam se trudio.
Christian i ja trudili smo se.
Osvojio sam taj turnir.
Eno ga, našega prvaka, Mardyja Fisha.
Čestitam!
Učinio sam sve za pobjedu.
Izgubio sam prijatelja, ali morao sam.
Taj meč bio je prekretnica koja mi je promijenila život.
Uistinu jest.
SLJEDEĆI TJEDAN FINALE ATLANTE 2010.
Fantastični Fishovi udarci.
Izvrsno.
Meč lopte.
Mardy Fish osvojio je Newport i Atlantu.
Dva turnira zaredom.
LJESTVICA: 49.
Nevjerojatno. Mardy je počeo pobjeđivati.
Kakav bod za Fisha!
Deset mečeva zaredom za Mardyja Fisha.
Pojavi se novi Mardy i odjednom,
lice mu je upola tanje.
Pobjeđivao je svaki tjedan.
Sjediš i misliš si…
-Fish je uspio! -Opa!
Prebacio je prekidač i postao je vrlo agresivan, usredotočen,
baš nabrijan.
Ovo je svjetska klasa.
I otad neprestance, tjedan za tjednom,
ulazim u finala i polufinala turnira.
I ubrzo je došlo to toga
da sam igrao protiv najboljih.
Mardy Fish i Andy Murray spremaju se igrati.
LJESTVICA: 4.
Izvrsno!
Fish je pobijedio Murrayja.
Dobio sam pobjedničko samopouzdanje i to me katapultiralo.
LJESTVICA: 2.
Slijedi meč protiv velikana.
Opa!
Rafael Nadal ne muči se s vrućinom, nego s Mardyjem Fishom.
Kako ti se to sviđa?
Fish nastavlja kažnjavati Nadala.
To Mardyju donosi tri meč lopte.
Da!
Mardy Fish pobijedio je Rafaela Nadala prvi put u karijeri.
Svaka mu čast.
Ovacije!
LJESTVICA: 16.
Svi su sretni zbog M. Fisha.
Među 20 sam najboljih.
Ako pobijedim u još nekoliko mečeva,
imao bih stvarnu priliku ući u finale Svjetskog kupa.
Koliko bi značio odlazak u London?
Mnogo. Početkom godine ima oko 100 momaka
koji žele biti u Londonu na kraju godine.
Koliko sam čuo, sve što ima veze s finalom ATP-a je bajno
i volio bih to i sam iskusiti.
Meč protiv Andyja.
LJESTVICA: 9.
Izgubio sam od Andyja devet puta zaredom.
Čeka nas fantastičan meč.
Andy Roddick protiv prijatelja Mardyja Fisha.
Mardy je devet puta zaredom izgubio od Andyja.
Kad smo mi igrali, htio sam da upregnemo tijelo, igramo ružno,
htio sam ga povući u blato.
Nikad nije bio spreman na to.
Mislim da je Roddick i dalje psihički stabilniji.
Toliko sam gubio od njega jer je psihički snažan
i uvijek bi me tjelesno nadmašio.
Ali sad sam imao novo tijelo koje bi ga moglo nadmašiti.
Odjednom poziva na bodove od 10, 15, 20 izmjena.
Bio se spreman uprljati.
Kako to objasniti?
Mardy ima tri meč lopte.
Mardy Fish pobjeđuje Andyja Roddicka.
Nitko ne pobjeđuje Mardyja deset puta zaredom.
Mardy je došao ravno s terena.
Čestitam. Vrijedilo je preskočiti krumpiriće, zar ne?
Nema sumnje.
Ovo je jedna od meni najdražih pobjeda.
Mardy je učinio ono čega se Andy bojao,
a onda se dogodilo, i to dvaput.
Pobjednik.
Već drugi put.
Tad sam pomislio:
„Možda više nisam bolji.“
Deset godina kasnije od očekivanog,
ali znao je da ide po zasluženo:
titulu najboljeg Amerikanca.
Za one koji ne gledaju tenis, ovo je M. Fish.
Najbolji je američki tenisač.
Navršit ćeš 30 godina. Zasad si najbolji američki igrač.
Zašto si toliko čekao?
„Čovječe. Najbolji sam igrač u cijeloj zemlji.“
-Mardy! -Fish!
Znao sam. Ipak može biti među najboljima.
A onda je došao do sedmoga mjesta na svijetu. „Bože!“
Da! To je naš Mardy.
Znatno sam napredovao.
Završio sam godinu s najboljim mjestom, sedmim.
LJESTVICA: 7.
Rekao sam treneru i supruzi:
„Spakirajte se. London zove.“
Kad sam se kvalificirao, nazvao me Jim Courier,
koji je bio prvi i osvojio četiri velika turnira.
Bio je kapetan reprezentacije Davisova kupa. „Što radiš?“
A ja: „Ništa. U kupaonici sam.“ Što god.
Nisam to spomenuo.
A on će:
„Pogledaj se u zrcalo.
Taj je tip među najboljih deset.“
A ja: „Itekako.“
Mardy Fish!
To je nevjerojatno poseban događaj.
Nevjerojatni tenisači.
Federer. Nadal.
Đoković.
Murray.
Fish.
Pripada li on u to društvo? Doista?
Iz nekog razloga činilo se ispravnim.
Svi smo ovdje s razlogom.
Nizali smo sjajne rezultate,
a ja sam jedini koji nije iz Europe.
Bila je to potvrda.
Osjećao sam olakšanje. Ushićenje.
Ostvario je ono zbog čega smo se trudili.
Ne očekujete da će vaše dijete to postići.
Mardy je ondje.
U klubu je.
Izgubio sam tijesan meč s kraljem Rogerom Federerom.
Ali nije me bila briga. Doista nije.
Sjećanje da sam među tih osam tipova
jedan je od najvažnijih trenutaka u mom životu.
To su bili trenuci u kojima sam se mogao osvrnuti i reći da se isplatilo.
Tri stvari koje ćete pamtiti iz ove godine?
Da je moguće biti ovdje, igrati,
znajući da mogu uspjeti.
To ti daje samopouzdanje da možeš opet.
Nadam se da kad navršim 30 godina, neću nazadovati.
Kad ste najbolji Amerikanac,
to je fantastično.
To je ostvarenje snova.
Ali postoji i golem pritisak.
Što su veći ulozi, to je teže, to je veća odgovornost.
Toliko se predaš tomu da te boli kad ne pobijediš.
A psihološki je aspekt surov.
U najtežim ste životnim trenucima sami,
sami na otoku,
i to je mjesto grozno.
Ne možeš pokazati lude emocije koje osjećaš.
A ružno je to što sve počinje odmalena.
S 12 godina: „Dečko je mek.“
Ne želiš taj ugled.
Mene je pratio glas da sam prilično čvrst.
Ali samo sam glumio. Bio sam nesiguran.
Užasno društvo tijekom slamova.
Sad mi je teško jesti određene energetske prutiće
jer mi izazivaju nelagodu jer ih povezujem s time.
Doslovce ga ne mogu progutati.
Isprobat ćemo sliku.
Akcija!
-Rez! -Gotovo.
Godine 2012. iznenada sam imao drukčije prilike.
Ne samo da igram turnire koje prije nisam,
nego su mi više plaćali dolaske na događanja.
Odlučili smo natrpati raspored od samog početka.
Godinu sam započeo odlaskom u Australiju
i izgubio sam u prvome krugu.
Razočaravajući rezultat za Mardyja Fisha.
Pa povratak u Los Angeles na šest dana.
Let u Švicarsku na Davisov kup.
Natrag četiri dana.
Tvoje se tijelo pita: „Koji vrag? A gdje je san?“
A onda sve do Marseillea.
Poraz, prvi krug.
Ne znam što se događa s Mardyjem.
Ne igra na istoj razini.
Let do Dubaija.
U Dubaiju sam počeo uzimati Ambien zbog vremenskih zona.
Ispao sam u drugome krugu.
Među deset je najboljih. Mardy bi trebao pobijediti.
Stres je sve izraženiji. Pritisak je sve jači.
Što se događa s američkim tenisom?
Trenutačno nam baš i ne ide.
Mardyju je teško doći do najboljih deset.
Trebamo bolje sportaše. Željne uspjeha.
Vjerujte mi, i mi se to pitamo.
Sve nade i kritike bivših najboljih Amerikanaca
usmjerili su prema Mardyju.
Fish je u velikoj rupi.
-Fish se muči. -I dalje ima problema.
Mardy Fish razočarao nas je.
Pitate li se zašto ste u top deset?
Lani sam pobijedio u mnogo mečeva.
Nisam došao među osam ili devet najboljih u tjedan dana.
Mardy je htio osvojiti slam
i dokazati da je američki tenis sjajan.
Učinio sam sve što sam mogao
da budem sto posto spreman.
Bez alkohola.
Disciplina.
Svakodnevna zdrava ishrana.
Čini se da nikad ne prestaje. Kao da se stalno nastavlja.
Njegov bi se um fiksirao na nešto.
Postao je druga osoba.
Kao da je nešto puknulo.
Ne znam je li razgovarao s vama o prvom incidentu u Miamiju.
Došli smo u Miami
i nešto nije štimalo.
Ne mislim nužno na tenis,
ali u glavi nisam bio dobro.
Još jedan promašaj Mardyja.
Mardy Fish ne može igrati mnogo gore od toga.
Sjećam se odlaska s terena.
U svlačionici je bio televizor.
ESPN s Patrickom McEnroeom, kapetanom Davisova kupa.
I dok sam ulazio, čuo sam…
Mardy Fish, ne znam kako bih to drukčije opisao.
Užasna izvedba.
A ja si mislim: „Prvo,
to je užasna izjava.“
Počeo je stalno razmišljati o tome.
…užasna izvedba…
„I drugo, zašto to govoriš? Prijatelj si mi,
kapetan Davisova kupa. Zajedno smo se borili.“
I to je stalno raslo u njemu.
I to na nacionalnoj televiziji.
Čuo sam to i pogodilo me.
Nije se mogao kontrolirati.
Donekle ima pravo, ali:
„Možda nije jedini koji to govori.“
…užasna izvedba…
To me strašno morilo.
Te sam se noći probudio u tri ujutro,
srce mi tuče kao ludo.
„Jebote, je li to srčani udar?“
Ne mogu to zaustaviti.
Iskreno, mislio sam da umirem.
Nazovem Christiana. Ne javlja se prvi put.
Nazovem opet. Ne odgovara. Treći put. Bez prestanka.
Mardy me probudio.
Prestravljen. I mene je uplašio.
Morali smo pozvati hitnu i otići u bolnicu.
Spojili su me na EKG.
Srce je kucalo 240 puta u minuti.
A nikad nije išlo iznad 192.
Doktori su me pregledali i rekli: „Mislimo da znamo što je.
Zove se tahikardija.“
Oko srca ima struje.
Kad ne radi kako treba, nema kontrole.
Postoji manji postupak koja se zove ablacija.
Uspavaju vas na više sati.
Uđu vam kroz prepone pa sve do srca.
Dobro je prošlo.
Obavili su mi sistematski pregled.
Bio sam 100 % zdrav.
Otkrili su gdje je točno problem
i riješili su taj problem.
No ispostavilo se da se ispod skrivalo nešto veće.
Nakon zahvata,
tada su mi se prvi put pojavile
neugodne misli.
Nisam znao što su ni zašto se pojavljuju.
Nikad nisam bio u blizini osobe koja ima psihičkih problema.
Nisam znao što bih s time.
Nitko nije znao što prolazim
jer sam se uvježbao da ne pokazujem slabosti.
Time sam se i ponosio.
No sve do US Opena
te su misli bile sve učestalije.
Svaka tri dana, svaka dva dana,
svaki dan, svaki sat.
Ali time što bih drugima govorio o tome pokazao bih slabost.
Nisam se znao nositi s time.
Uvijek sam to držao u sebi.
US Open 2012. bio je čudan.
„Ne mogu ovako još jednu godinu. Teško je.
Ne mogu se pripremati ni fizički ni psihički.“
Stoga sam okončao karijeru.
Dobro, hvala svima što ste došli.
Bit će kratko i slatko.
Odlučio sam da će mi ovo biti posljednji turnir.
Imate 30 godina, niste stari.
Očito, Federer ima 31 godinu.
Odlazite u prijevremenu mirovinu?
Dobro. Nisam htio da konferencija prođe
bez usporedbe s Rogerom, stoga hvala na tome.
Iskreno, ti su dečki jako dobri
i nisam siguran da…
da narušena zdravlja mogu postizati ono što želim.
Kad se osvrnem na taj turnir, osjećam grizodušje
jer trčim počasni krug,
a ne znam s kakvim se problemima hrva Mardy.
Ne znam jesam li do kraja shvaćao što se događa.
Kad smo stigli u New York,
um me potpuno proždirao.
Cijeli dan, svakodnevno.
Onda je Andy otišao u mirovinu.
Jesi li iznenađen što odlazi na US Openu?
Je li te to iznenadilo?
Da. Svi mi imamo dvojbe
i nikad nisam do kraja shvaćao
pod kakvim je pritiskom oduvijek bio
na ovakvom turniru
do prošle godine kad sam postao najbolji.
Odlično se nosio s time, a da nam nije rekao koliko mu je teško.
Možda i posljednji bod karijere Andyja Roddicka.
Gem, set, meč, del Potro.
Andy, ovo je tvoj trenutak.
Mikrofon je tvoj.
Opa.
Od djetinjstva
dolazio sam na ovaj turnir i bio sretan
što sam sjedio gdje vi sad sjedite
i gledao tenis
i gledao brojne prvake i…
Uživao sam u svakoj minuti i…
Hvala na svemu. Volim vas i hvala vam svima. Hvala.
U trećem krugu stavili su me na večernji meč na Arthuru Asheu,
to je bio udarni termin za najbolje igrače.
Nije zato što igram protiv Federera, Roddicka ili Nadala.
Zbog mene.
Te su godine bili uzbuđeni zbog Mardyja.
Godinama Amerikanac nije osvojio naslov.
Ima li tenisača koji bi mogli osvojiti naslov?
Mardy Fish igra već neko vrijeme i to izvrsno.
Spreman je osvojiti US Open.
Ako volite američki tenis, navijajte za Mardyja.
Mardy Fish. Da, samo je on ostao!
Toliko televizijskih prikolica.
SAD je gledao. Kao i cijeli svijet.
Jime, noć na US Openu. Amerikanci vole igrati noću.
Vidjeli smo toliko drame tijekom godina,
toliko ushićenja u ovim trenucima.
Mardy Fish marljivo je radio da bi došao ovamo.
Vidio je kako Andy Roddick prolazi niz ovakvih trenutaka
i sad je sav nabrijan. Vrijeme je.
Dame i gospodo, molim vas da pozdravite igrače.
Mardyja Fisha i Gillesa Simona.
Idemo, Mardy! Idemo!
Hajde, Mardy!
Jebote!
Bio je to vrlo stresan, emocionalno nabijen meč.
Meč u kojem ste na rubu.
Ali igrao sam dobro.
Na terenu me nisu morile te misli.
To je moje utočište.
Idemo, Mardy!
Tada sam prvi put
počeo vjerovati da mogu pobijediti na grand slamu.
Idemo, Mardy!
Naposljetku dobijem treći set u pripetavanju,
sjednem prije promjene strana
i malo se smirim.
Iz nekog razloga bacam pogled na sat.
Piše 1.15.
„O, čovječe, tako je kasno.
Tek smo u četvrtom setu. Ovo će potrajati.
Ne idem spavati do četiri, i to ako dobijem ovaj set.“
A onda odjednom,
iznebuha,
samo… bum!
„O, ne.“
Prvi mi se put to dogodilo na terenu.
Poklopila me težina tog stresa.
„Tijelo ne sluša…
Hoću li se razboljeti? Da odem u bolnicu?
Jesam li previše jeo?
Jesam li jeo premalo?“
Besprekidne misli.
Ne mogu ih zaustaviti.
Na tribinama i na televiziji gledaju deseci tisuća ljudi.
Nisam imao kamo otići, nisam se mogao skriti.
Mardy!
Odjednom sam bio
posve sam.
Moje je jedino sigurno mjesto bilo zauzeto.
Ali duboko u sebi znaš da to ne možeš pokazati.
Mentalna čvrstoća 100 % je želja za borbom.
Ne kukate, ne žalite se, ne tražite izlaze.
Moram nastaviti igrati.
Pogledala sam Christiana i znali smo da nešto ne valja,
nije bio sav svoj.
Uopće se ne sjećam ostatka meča.
„Jesam li previše jeo? Jesam li jeo premalo?“
Što je nevjerojatno.
„Jesam li previše jeo?“
„Je li ovo srčani udar?“
Iznenadilo me što su posljednji mečevi prošli kako su prošli.
Gem, Fish.
Bio sam u drugoj zoni, na drugome planetu.
Gem, set i meč, Fish.
Rezultat: 6:1, 5:7, 7:6, 6:3.
Justin Gimelstob bio je uz teren.
Sjećam se da sam mu rekao da se požuri.
Roger Federer ide dalje.
Što ćeš učiniti da mu pokušaš parirati i pobijediš?
Iskreno, trenutačno nemam pojma.
Morat ću se više potruditi.
Pokušat ćemo se odmoriti što bolje možemo i vidjet ćemo.
Mardy, hvala ti. Bravo.
US OPEN, 4. KRUG FISH I FEDERER
Meč protiv Rogera na US Openu
na središnjem terenu za ulazak u četvrtfinale.
Najbolji američki igrač to može.
Cijeli je život radio na tome,
da dobije tu priliku. To je san svakoga tenisača.
Praznik rada na US Openu.
U New Yorku će se prvaci itekako morati naraditi.
Roger Federer protiv Amerikanca Mardyja Fisha.
Vraćamo se nakon reklama.
Sutradan sam se probudio i pitao se kako ću ovo preživjeti.
Očajnički pokušavam smisliti način da spriječim naviranje tih misli.
Ispostavilo se
da se hrvao s mislima koje su ga uznemiravale.
Uplašio se.
I evo ga.
Najbolji igrač svijeta Roger Federer dolazi na meč
protiv američke nade, Mardyja Fisha.
Bilo mi je teško sjediti sa saznanjem da moj prijatelj to prolazi,
pa sam s njim podijelilo poteškoće iz svoga života.
I…
Sjećam se da je Christian rekao…
I ja sam imao problema s depresijom i tjeskobom
te sam uzimao lijekove
i da bi možda pomogli i njemu.
Samo sam ga zagrlio
i uvjerio da će sve biti u redu.
Supruga i ja sjedamo u auto i vozimo se do stadiona.
I misli ponovno počnu navirati.
Bojala sam se za njegovu dobrobit.
Oči su mu bile pune suza
i sjećam se da sam ga uhvatila za ruku i rekla:
„Ne moraš igrati.“
„Kako to misliš da ne moram igrati?
Moram igrati.“
Cijeli sam život fizički,
psihički i emocionalno trenirao za taj trenutak.
I pomisao na odustajanje nije dolazila u obzir.
Počeo sam razmišljati. I onda:
„Samo malo. Ne moram igrati.“
Svi smo sjedili i čekali da uđemo.
Dobili smo poruku od Stacey da dolaze,
ali nešto se događalo
i sjećam se da je Justin Gimelstob rekao:
„Ako Mardy ne odigra ovaj meč, CBS će nekoga ubiti.“
Sjećam se da sam pomislila: „Bože moj!“ Znate.
„Što se dogodilo?“
Upravo nam javljaju
da Federer i Fish neće igrati.
Mardy Fish povukao se.
Došli smo na teren i rekli USTA-i da ipak neću odigrati taj meč.
I onda sam se slomio pred svima.
Tenis mi je upravo bio oduzet
i ondje je sve izašlo na površinu.
Fish, koji je trebao igrati protiv Federera,
povukao se zbog zdravlja.
Što se moralo dogoditi da odustane
od prilike da uđe u četvrtfinale?
Ovo mu je jedan od najvažnijih mečeva
protiv najboljega svih vremena
i očekivanja bi trebala biti niska,
a svejedno nije mogao na teren.
PREDAJA
Pogledao sam ga u oči. To nije bio tenisač.
Nije to bio strah od izvedbe.
Nije bio pribran.
Jednostavno nešto
nije štimalo.
Moj tadašnji život
bio je pakao.
Psihički sam toliko patio.
Samo se želim sklupčati u mračnoj prostoriji,
da nikoga ne vidim.
Mjesecima sam sjedio u kući,
uopće nisam izlazio.
Imao je napadaje panike
i nije mogao ustati iz kreveta.
Uznapredovalo je.
Bilo je strašno u kojem je stanju bio.
Što se ovdje događa? Znate?
Pusti tenis.
Može li se dečko oporaviti?
Može li normalno živjeti ostatak života?
Bilo je žalosno vidjeti tu Mardyjevu stranu
koju dotad nisam vidjela.
Nismo znali hoće li ponovno biti onaj stari.
Bila je to strašna mogućnost i veliki upitnik.
Njegova obitelj pitala me hoće li sve biti u redu?
Rekao bih: „Hoće“,
zatvorio vrata i rekao: „Sranje!“
Nismo znali mora li u bolnicu.
Rekao sam da ću vidjeti što mogu.
Nije mogao govoriti.
Igrali smo se lovice jer je to radio dok je bio dijete.
Pružalo mu je utjehu.
U toj smo fazi bili zabrinuti za njega.
Počeo sam razmišljati o najgorim stvarima
i trebala mi je stručna pomoć.
Naposljetku
našli smo dječjeg psihologa.
Kad sam ga vidio prvi put,
rekao mi je: „Patite od teškog anksioznog poremećaja.
Nevjerojatno ozbiljnog.“
Isprva sam išao k njemu svaki dan, sedam dana u tjednu.
Propisao mi je lijekove, meditirali smo
i rekao mi je kako da promijenim tijek svojih misli
kad postanu mračne.
Ispostavilo se da je ubrzan puls bio simptom njegove tjeskobe.
Kad bi postao tjeskoban,
srce bi mu prebrzo kucalo u tom području.
To ga je uplašilo pa bi srce lupalo još jače,
doveo bi se do toga.
Kako mogu iskoristiti što sam naučio u tenisu, psihički aspekt,
da doskočim tome problemu?
Ispostavilo se da je ono što sam smatrao sličnim
zapravo bilo baš suprotno.
Kad sam razgovarao o tome što me morilo, osjećao sam se bolje.
Razgovor s liječnicima, suprugom, obitelji i prijateljima
naposljetku mi je pomogao.
Ironija je u tome što je pokazivanje slabosti i straha
i uključivanje drugih ljudi
bio važan…
važan dio moga povratka.
Kad sam otišao u mirovinu, bio sam sjena svoje najbolje verzije
na teniskom terenu.
Kad je Mardy otišao,
može se reći da je bio najbolja verzija sebe.
To je zasigurno mučenje.
Ali mislim da sam bio najbolja verzija sebe kao prijatelja
kad sam prestao igrati.
Ne volim razgovarati na telefon.
S Mardyjem sam se čuo svaki drugi tjedan, po 20 minuta.
Uvijek volim baciti mamac.
„Bože, još bi mogao igrati. Vjerojatno bi i sad bio uspješan.“
Nije htio. „Ne želim igrati. Nisam ni blizu.“
To je trajalo nekoliko godina.
Pa se promijenilo.
Andy je već bio u mirovini,
no rekao je: „Bila bi fora da još jedanput odigramo parove.“
„Zbilja bi bila fora. Može.“
Igrali smo parove u Atlanti.
„Ako to učiniš, i ja ću doći.
Ako se osramotiš, i ja ću.
Idemo se sramotiti zajedno.“
Za nekoliko tjedana vraćaš se na teren.
-Da. -S Mardyjem Fishom.
-Da. Mardy je… -Prijatelj iz djetinjstva.
Iz djetinjstva. Bio je i još je sjajan tenisač.
Nismo odigrali posljednji meč.
Pokušat će ovog ljeta i ponosim se što se pokušava vratiti.
To je dugo bio složen odnos.
Nadmetali smo se, sraz ega.
Vjerojatno sam bio gori od njega, iskreno, ali,
znate…
Bio je toliko drag i vratio me ovamo.
I cilj nam je da pokušamo još jednom igrati zajedno.
Bilo je toliko zabavno.
Uživali smo.
To je bila teniska verzija zajedničkog piva.
Sjećam se da sam rekao: „Ovo je baš kul.“
Zajedno smo prolazili razna životna iskustva.
Igrali smo međusobno s 12 godina.
Dolazili smo s treninga,
moj nas je tata budio u gluho doba noći.
U jednom smo trenutku obojica bili u deset najboljih.
Naposljetku, najbolji igrač naše profesije u našoj zemlji.
Pobijedili smo u prvome krugu,
što je bilo…
Bilo je to iznenađenje stoljeća.
Srećom, kad smo izgubili, meni je bilo dosta.
Ali on je imao prilično kul ljeto te 2015.
Ova vrpca govori o mentalnoj čvrstoći.
Duboko u meni izjedalo me to
što se ne mogu vratiti na US Open.
Ne radi pobjede.
To me zapravo nije zanimalo.
Imao sam drukčiji cilj.
Htio sam se vratiti i pokoriti demone
koji su mi sve oduzeli i zauvijek mi promijenili život.
Ali još nisam u javnosti govorio o problemima s mentalnim zdravljem.
Pa sam mislio da je savršen trenutak da ispričam svoju priču.
Vodila se obiteljska rasprava o tome treba li to objaviti.
Nitko nije znao kako će to utjecati na njegovu karijeru.
Bilo je rasprava o tome treba li to učiniti.
Mardy je to htio. Ja sam mislio da bi mu koristilo.
Neki su ga obeshrabrivali.
Vi
izlažete slabosti,
a slabost nije…
Nije dobra za sportaša.
Čujte, volim sport.
Cijeli život volim sport.
Kad sam prolazio sve to,
nisam našao priču sa sretnim završetkom
o sportašu svjetske klase koji je imao psihičkih problema,
a ipak se vratio, i to na najvišu razinu.
Napisao sam priču koja će biti objavljena prvoga dana US Opena.
„MARDY FISH O BORBI S POREMEĆAJEM TJESKOBE“
„RIJETKI SU POVRACI DIRLJIVI KAO MARDYJEV“
„FISH SKIDA STIGMU“
Imam poremećaj anksioznosti
protekle tri godine i zbog toga se nisam vratio.
Kad time ne možete upravljati, zna biti jako teško.
Htio sam da ljudi shvate
da je jako važno da uklonimo stigmu:
„Hej, stisni zube“
jer to nije tako jednostavno.
Tko zna, možda dva mjeseca poslije,
možda čak i manje,
da nisam potražio pomoć,
da nisam dobio lijekove,
da nisam nekoga stalno imao uz sebe,
nemam pojma bih li još bio ovdje.
Meni osobno pomaže otvoren razgovor o tome.
Nasamo sam razgovarao s nekim igračima
i možda im nije ugodno, kad ih okružuju kamere,
razgovarati o tome, ali ja sam došao do točke
kad svojom pričom želim pomoći.
Puno ti hvala, Mardy.
Dame i gospodo,
molim vas pozdravite Mardyja Fisha!
Mardy!
Kad je Mardy objavio svoju priču
i kad smo je pročitali,
toliko sam se ponosio.
Što će ostaviti za sobom?
Ljudi su znali tko je Mardy,
no uvijek je pomalo bio u sjeni Andyja Roddicka.
To što otvoreno govori o psihičkom zdravlju,
što je u sportu tabu tema,
mislim da će to definirati Mardyja Fisha.
Brojni su mu igrači zahvalili.
Sadašnji igrači, bivši igrači,
svi su cijenili
to što je imao hrabrosti javno govoriti o svojim problemima.
A to što sam mu pritom mogao pomoći
mnogo mi je značilo.
Dame i gospodo,
Mardy Fish!
Da vas čujem, New York!
Reci: „Zbogom, tenis!“
Zbogom, tenis!
PET GODINA POSLIJE…
Sjedinjene Države igraju Davisov kup već 120 godina.
Osvojili su 32 naslova.
Upravo su imenovali 41. kapetana.
Mardy Fish novi je kapetan američke reprezentacije.
ŠPANJOLSKA
Nazvao me šef USTA-e i rekao:
„Odlučili smo ti ponuditi mjesto kapetana Davisova kupa“
i, mislim, nikad neću zaboraviti te riječi.
Rekli su mi da nikomu ne kažem.
Nazvao me i rekao:
„Upravo razgovaraš s novim kapetanom Davisova kupa.“
A ja: „Čovječe!“
Nazvao me i rekao:
„Odsad me moraš zvati kapetanom.“
A ja ću: „Znaš što, Mardy?
Jedi govna jer si i dalje Mardy Fish.“
Mardy me nazvao i rekao da želi okupiti staru ekipu
da vidi možemo li uspjeti još jedanput, a ja: „Svakako.“
D. kup naše je glavno reprezentativno natjecanje.
Kao Svjetsko nogometno prvenstvo.
Kapetan bira momčad i vodi momčad,
što je savršen način da pomognem budućnosti američkoga tenisa.
To što je Mardy 41. kapetan
nije dobro samo za Mardyja,
nego je i važno za probleme sa psihičkim zdravljem u tenisu.
Na mnogo je načina Mardyjeva mentalna čvrstoća
još dojmljivija.
Njegova sposobnost da razmišlja, zatim to iznese
i to što se ne boji suočiti sa svojim demonima
bit će jako važan dio toga
zašto će biti dobar trener i sjajan kapetan.
Mislim da će biti najbolji
i zaslužio je taj posao,
no činjenica da je došao do toga da više ne mari za tuđe osude,
time se najviše ponosim.
Drago mi je da je Mardy došao
do odluke da je rizik vrijedan nagrade.
Uvijek ću se baviti mentalnim zdravljem. Na ovaj ili onaj način.
Znao sam reći liječnicima da jedva čekam da ovo prođe i bude iza mene.
A on će: „Žao mi je, ali ovo će uvijek biti dio tvog života.“
I sad, šest, sedam, osam godina poslije
i dalje je to…
i dalje je to svakodnevna bitka,
ali svaki dan pobjeđujem.
Prijevod titlova: Željko Radić