Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tämä video käsittelee henkistä lujuutta.
Sen saavuttaminen ei käy helpolla,
mutta ohjeidemme avulla pääset kunnon tuloksiin.
Ensinnäkin sataprosenttinen taistelutahto.
Eli ei ruikutusta, valitusta, pakoilua.
Urani isoimpaan otteluun oli pari tuntia.
Elämäni tärkein ottelu.
Olin käpertynyt keräksi.
Yritin epätoivoisesti keksiä keinoa lopettaa ne ajatukset.
Vastaani oli tulossa kaikkien aikojen kovin nimi.
Panoksena Yhdysvaltain avointen puolivälierät.
Ei ruikutusta, valitusta, pakoilua.
Olin fyysisesti ja henkisesti treenannut koko ikäni sitä ottelua varten.
Ja matkalla Arthur Ashelle pääni oli aivan hajalla.
Yhtäkkiä… pam.
Ajatukset alkoivat tulvia sisään.
Yhä kovemmin.
Loputtomasti ajatuksia.
Sydämeni takoi.
Hengitin raskaasti.
Googlasin ahdistuneisuushäiriötä, paniikkihäiriötä, mielenterveyttä.
Kuuntelin YouTubesta ohjeita sen päihittämiseen.
Mietin, miten selviäisin.
Olin epätoivoinen. En tiennyt, mitä tehdä.
NETFLIX-DOKUMENTTISARJA
MURTOPALLO
Tennis on menettänyt meillä suosiotaan.
Toiset yrittävät toimia asian eteen.
Yhdysvaltain tennisliitto on aloittamassa valtakunnallisen ohjelman -
kehittääkseen ja tukeakseen lahjakkuuksia aluekeskusten kautta.
Kehitämme valtakunnallista harjoituskeskusta…
USTA:N PUHEENJOHTAJA
…jonne huippunuoremme saisivat stipendin ja saisimme lisää mestareita.
Tässä on karttamme, josta näkyvät kaikki keskukset…
…kautta Yhdysvaltojen.
Otamme tuhat parasta nuorta…
…ja karsimme 500 pois.
Sitten karsitaan 200 parasta.
Sitten jää kymmenen, ja heidän joukostaan koulitaan mestari.
USTA KOULII TULEVAA MESTARIA
AMERIKKALAISEN TENNIKSEN SUURI KOKEILU
UUDEN TENNISHUIPUN METSÄSTYS
Kaikki urheilukulttuurissamme tähtää parhauteen.
SADDLEBROOK-AKATEMIAN JOHTAJA
Tennis ei ole poikkeus.
Amerikkalainen tennis oli silloin hiipumassa.
Tennispiireissä sanotaan Amerikan huippujen käyvän vanhoiksi.
Moni on huolissaan miesten tenniksen tulevaisuudesta.
USTA astui kehiin paineen alla.
Se sijoitti valtavasti seuraavan huipun koulimiseen.
Vaatimuksia satelee yrityssponsoreilta…
SADDLEBROOKIN TENNISAKATEMIA
…medialta ja faneilta uuden toivon löytämiseksi.
Akatemiankin tasolla -
huipulle mahdollisesti pääsevä amerikkalaispelaaja oli hyödyke.
Mutta totta puhuen,
kun näin Mardyn ensimmäisen kerran, mikään ei kielinyt -
maailmanluokan tekijästä.
Hän ei ollut valpas,
hänen kämmenlyöntinsä oli aika huono.
Mutta hänen oli kiehtova tapaus.
Mardy juoksutti sivuun ja iski lähilyönnin.
Hän löi kentän poikki -
ja hämmästytti. Kova lyönti.
Sanoin USTA:lle haluavani Mardyn Saddlebrookiin.
SADDLEBROOK-AKATEMIA FLORIDA
Saddlebrook muutti kaiken.
Paljon kyyneleitä.
Kävin siellä tutustumassa ja itkin koko kotimatkan.
Kun hän jäi sinne.
Oli kivaa, kun hän asui kotona. Sitten hän häipyi.
En kuvitellut hänen lähtevän 15-vuotiaana.
Asuin pikkukaupungissa. Floridan Vero Beachilla.
Muistan, kuinka muutto sinne oli silmiä avaava kokemus.
Siellä oli ammattilaisia.
Jim Courier treenasi siellä.
Samoin Pete Sampras.
Sain seurata heidän treenejään ja tuntea itseni pelaajaksi.
Täällä Saddlebrookissa meillä on kokemusta maailman parhaista.
Pete Sampras, Martina Hingis,
Andy Roddick, Jennifer Capriati.
Yhdysvaltain tenniseliitti.
Uskomme henkisen lujuuden olevan suurin tekijä mitä heihin tulee kilpailijoina.
Pelaajakehitysohjelmassa -
keskitymme parantamaan fyysisiä, emotionaalisia ja henkisiä taitoja,
jotta pelaajista voi tulla menestyjiä ja jotta he pärjäävät arvoturnauksissa.
Henkinen kuri piti luoda varhaisessa vaiheessa.
Se ei ollut mitään lapselle vaistonomaista.
Aamulla noustiin ylös.
Joskus pelattiin jo ennen koulua.
Koulussa ei ehkä ollut kovin vaikeaa, mutta tennistä pelattiin paljon.
Uskoimme harjoittelun määrään ja harjoitusten täydellisyyteen.
Sitten treenattiin salilla,
käytiin taas koulua -
ja palattiin yhdeltä kentälle.
Ja sama homma joka päivä.
Kahdesti viikossa käytiin neuvotteluhuoneessa -
katsomassa Courierin tai Samprasin video henkisestä lujuudesta.
Henkisen lujuuden saavuttaminen ei ole helppoa.
Mutta näillä neuvoilla pääset kunnon tuloksiin.
Opin jo silloin sen filosofian, että katse painetaan alas -
eikä toiselle paljasteta heikkouksia.
Ei ruikutusta, valitusta, pakoilua.
HEIKKOUDEN MERKKI
Voiko mestarin luoda?
Muovata uuden Tiger Woodsin tai Michael Jordanin?
Floridan Saddlebrookissa -
joukko lupaavia nuoria asuu ja treenaa kaukana kotoa.
Vain kourallinen yltää ammattilaisiksi.
Tämä on fyysisesti vahvimpien ja henkisesti lujimpien selviytymistaisto.
Oli aika hurjaa nähdä, miten sitkeitä monet olivat.
Mutta Andy Roddick…
Se poika oli eri maata.
Hänen kilpailullisuutensa poikkesi kaikista muista.
Andyssa oli paloa.
Hän oli armoton kentällä.
Jopa niin, että annoin vähän periksi.
Hän halusi voittaa vähän liiankin kovasti.
Minulla on ennustus voittajasta. -No?
Voitan tänään.
Se on yksi syistä siihen, miksi hänen urastaan tuli niin huikea.
Andy, mitä haluaisit saavuttaa? -Olla niin hyvä kuin voin.
Millainen haluaisit olla? Kuin Agassi tai Sampras?
Ehkä heidän yhdistelmänsä.
Kun Andy päätyi akatemiaan,
hänestä kuhistiin.
Hän oli todella poikkeuksellinen.
Ihmisiä kulki kentän ohi ja kaikki jäivät katsomaan Andyn syöttöä.
Harjoittelin kerran Mardyn kanssa. Olin kiukkuinen.
ENTINEN MAAILMANLISTAN YKKÖNEN
Iskin puolittaisesti kahdelta jalalta.
Iskin niin kovaa kuin pystyin, ja se upposi. Toistin samaa 15 vuotta.
Kun Andy ja Mardy lähtivät akatemiasta, Andysta oli tulossa maailman huippu.
NUORTEN LISTAN #1
Mardyn tarkoitus oli auttaa Andya.
Roddickit tiesivät, että Andy tarvitsi treenikaverin.
He tiesivät myös, että Andylla piti olla kavereita.
Mardy sopi kuvaan.
Hän pysyi Andyn tahdissa ja heillä oli hauskaa.
Hän oli ennen kaikkea treenikaveri.
Kun lähdin, olin 16, ja Roddickit ottivat minut hoiviinsa.
En tuntenut heitä henkilökohtaisesti,
mutta muutin vastapäiseen makuuhuoneeseen.
Hän oli vähän rennompi rantakundi, ja meno kotonani ihmetytti häntä.
Isäni sanoi, että hän sai jäädä meille, mutta sitten piti toimia tietyllä tavalla.
Isäni oli tiukka tapaus, ja sanon tämän kaikella hyvällä.
Armeijan mies. Suoraa puhetta.
Hänen isänsä saattoi herättää minutkin aamuviideltä venyttelemään.
"Kello on viisi, herra Roddick. Ei pysty." "Ylös siitä. Nyt venytellään!"
Se oli tosi intensiivistä treeniä.
Kilpakumppanini oli nyt kotonani.
Hän pelasi minua paremmin ja söimme samassa pöydässä.
Kisasimme kaikesta.
Videopelien, koripallon,
tyttöjen suhteen.
Emme olleet parhaat ystävät. Olimme veljekset.
Saatoimme huutaa toisillemme ja heiluttaa nyrkkiä,
mutta seuraavana päivänä olikin jo hauskaa.
Oli mahtavaa saada sellainen lahjakkuus lähelleni.
Se taisi tehdä hyvää molemmille.
NOUSEVAT TÄHDET
Roddickien avulla etenin maan huipulta -
maailman huipulle.
Maan kakkonen, ei hassumpaa.
Mardy Fish.
Kun pojista tuli ammattilaisia,
amerikkalaisten odotettiin olevan hyviä jo varhain.
Tennisfanejamme oli hemmoteltu pitkään.
Sampras, Agassi, Courier, Connors, McEnroe.
Amerikka dominoi tennistä vuosikymmenet.
YHDYSVALTAIN DAVIS CUP
Vartuin Connorsin ja McEnroen sukupolven kannoilla.
Olin '91 Yhdysvaltain avoimissa.
MCENROE PRESIDENTIKSI
Muistan, kun sujahdin stadionille.
Tunnelma oli älytön.
Connors oli kuin rokkitähti.
Sillä illalla oli minuun iso vaikutus.
Se muutti elämäni ja tavoitteeni.
Minua ja Roddickia edeltänyt aika -
oli jotain, joka ei enää toistu.
Vartuin seuraten näitä tyyppejä.
Amerikkalaiset olivat kerta toisensa jälkeen Grand Slam -finaaleissa.
Se oli kultakautta.
Näin Changin voiton '89.
Tuijotin televisiota Andren viedessä ensimmäisen Slaminsa.
9-vuotispäivänäni äiti vei minut Peten voittoisaan US Open -finaaliin vuonna '90.
Jim Courier voitti neljä turnausta '91-'92.
Se oli hyvin erityistä aikaa.
20 vuotta maailman parhaita pelaajia.
Nyt samaa odotettiin Andylta ja Mardylta.
Kun olimme 17 tai 18, tuo legendaarinen sukupolvi ajoi minua ja Mardya eteenpäin.
…Pete Samprasin suihkarissa.
Suuret mestarit kannustivat meitä -
jatkamaan perintöään.
Jukoliste! Mitä hemmettiä?
Samaan aikaan kaverini olivat viimeistä vuotta high schoolissa.
Se oli mielenkiintoinen tapa aikuistua.
Tunsimme vastuumme.
…ja nappaa sieltä.
Tiesimme sen historian.
Olimme paikalla. Todistimme sitä.
Tervetuloa, Yhdysvaltain Davis Cup -joukkueen kapteeni -
John McEnroe!
Andre Agassi!
Pete Sampras!
Vuonna 2003 pääsin ensimmäiseen finaalini Cincinnatissa, joka on -
iso Masters-sarjan turnaus Yhdysvaltain avointen alla.
Isot pisteet, isot rahapalkinnot.
Kymmeniä tuhansia katsojia lehtereillä ja TV:n ääressä.
Olin juuri täyttänyt 21.
Ottelu voisi muuttaa koko elämäni.
Vastaani tuli Andy.
Toistaiseksi vertailu viime vuosikymmenten suuriin amerikkalaisiin on ollut turhaa.
Mutta nyt Andy Roddick kohtaa Mardy Fishin loppuottelussa -
ESPN2:n suorassa lähetyksessä.
Neljä vuotta sitten pelasimme valmentajamme kotona.
Nyt pelasimme kunniasta Cincinnatin isossa turnauksessa,
jota olimme seuranneet jo lapsina.
Mardy Fish asui vuoden verran Roddickien luona Etelä-Floridassa.
Olemme haaveilleet toistemme kohtaamisesta -
tällaisessa isossa turnauksessa siitä asti kun asuimme yhdessä.
Mardy on nähnyt Andyn nousun huipulle -
ja hän sanoi kokeneensa, että oli vain ajan kysymys, kun sama tapahtuisi hänelle.
Mardy Fish on osoittanut olevansa Andy Roddickin veroinen.
Roddick ei hirvitä häntä lainkaan.
Andy tunsi tyylini paremmin kuin muut. Ja minä hänen tyylinsä.
Käytin sitä hyväkseni.
Huh huh!
Tuosta ei voi erehtyä.
Vastoin odotuksia Mardy Fish on voittanut ensimmäisen erän.
Se oli sellainen kahden kovan tekijän tiukka vääntö.
Roddick voittaa toisen erän.
Mikä ottelu!
Se oli kovaa kilpailua, henkisesti raastavaa.
Mutten aikonut antaa periksi.
Ottelupallo Fishille.
Yhtäkkiä sain ottelupallon. Ajattelin, että ei hitto.
Mardy Fishin elämän tärkein hetki.
Syöttö oli hänellä. Hän oli nopein syöttäjä.
Mietin, mitä hän aikoi.
Se kolmannen erän loppu oli kuin shakkia.
Mardy tiesi, että halusin syöttää kämmenelle,
koska olin syöttänyt hänelle niin tuhannesti.
"Hän ennakoi kämmentä", arvelin.
Hän tiesi, että kämmenlyöntini on huonompi, ja tähtäisi siihen.
Mutta hän tiesi minun tietävän sen, joten ehkä hän vetääkin rystylle. Tai ei.
Hetkinen.
Hän tiesi, että tiesin sen.
Ei voi olla totta.
Vauhtia vain 138 kilometriä tunnissa. Aivan Fishin mukavuusalueella.
Hitto. Tiesin hänen tekevän kick-syötön rystypuolelle.
Se olisi ollut oma valintani.
Onnekseni sain toisenkin ottelupallon.
Nyt on syytä keskittyä tarkasti -
eikä ajatella liikaa.
Hän pomputti palloa ja mietin, että tilaisuuteni on nyt.
"Hän ei varmasti lyö enää rystylle,
vaan iskee tykkisyötön kämmenpuolelle.
Ai mutta hän tietää, että tiedän hänen tietävän…
Ei, ei hän lyö rystylle.
Hän varmaan syöttää…"
Ei helvetti.
Kick-syöttö taas.
Ajattelin liikaa -
ja missasin sen.
Muistan, miten hän vilkaisi minua.
"Saatamme olla ainoat ihmiset, jotka tajuavat tuon tempun merkityksen."
Hävisin ottelun kolmannessa erässä 7-6.
Se oli ensimmäinen musertava tappioni.
Tekee yhä kipeää.
Tahdon onnitella Mardya.
Vaikea yrittää rökittää jotakuta, josta pitää kovasti.
Se oli minusta määrittävä ottelu. Andy oli seuraava amerikkalaishuippu.
Sitten hänestä tuli maailman ykkönen.
VIIKKOA MYÖHEMMIN…
Vuosi sitten puhuimme Yhdysvaltain avoimissa Roddickista.
Mutta nyt hän on jo sijoitettuna täällä -
ja voi jopa voittaa. Onpa paljon muuttunut.
Kannoin sen vastuun ja odotusten taakan.
Olin hienosäädetty.
Olin valmis.
Olin harjoitellut.
Se on ollut jo lapsuuden unelma.
Yhdysvaltain avoimissa pelaaminen on tosi erityinen juttu.
Siihen reagoi tavalla tai toisella.
Joko jähmettyy tai hoitaa homman. Sinä päivänä hoidin.
Roddick on yhden syötön päässä.
Peli, erä ja ottelu.
Kolme mahtavaa erää.
Uskomatonta.
Sitä ennen olin tennispelaaja. Sen jälkeen jotain enemmän.
Olen sairaan innoissani SNL:n isännöimisestä.
Andy, nimmari!
Ei sitten enää sitä soopaa "miltä tuntuu olla tenniksen tulevaisuus?"
Ei enää.
Andyn menestys on mahtavaa.
Hän oli kaverini ja veljeni ja olin ollut aina hänen puolellaan.
Senkin törppö!
Mitä kysyitkään?
Ei siinä ollut kateutta,
vain ajatus: "Olisinpa minä tuossa."
Andyn voitto -
oli mieletön juttu.
Meillä oli viimein amerikkalainen matkalla lukuisiin voittoihin.
Miksi Amerikan tenniskupla puhkesi?
Kuplan nimi taisi olla Federer.
Hän keksi keinon voittaa joka kerta.
Joka ikinen kerta.
Roger on yhtä aikaa maailman paras puolustava ja hyökkäävä pelaaja.
Miten sellaista vastaan hyökätään?
Rogeria ympäröi voittamattomuuden aura.
Koskaan ei voinut hengähtää. Hän palautti pallon noin vain.
Sinne meni piste.
Hän on kaikkialla pidetyin urheilija.
Puhuu 17 kieltä, upea tukka, ei hikoile.
En kadehdi hänen menestystään.
Kadehdin hänen vaivattomuuttaan. Hän on kaikkien aikojen paras.
Kohtasimme Hallen loppuottelussa 2004.
Roger vei matsin tilanteeseen 6-0, 3-0 25 minuutissa.
Ajattelin, ettei voi olla totta. Jätkä voittaa minut 6-0, 6-0.
Hänestä varmaan tuntui pahalta kaikkien maksaneiden katsojien takia,
ja olen yhä varma,
että hän pitkitti matsia hieman, jotta se päättyi 6-0, 6-3.
Hän venytti sen tuntiin.
Ja kun tilanne oli jo huono,
vuonna 2005 esiin nousi tyyppi nimeltä Nadal.
Uskomatonta!
Ja vuonna 2007 tyyppi nimeltä Novak Djokovic.
Hyvänen aika! Onko tämä tottakaan?
Mietin, että aikamoista: kolme huikeinta pelaajaa samanaikaisesti.
Heidän kukistamisestaan tuli järkälemäinen urakka.
Samalla piti ottaa vastaan kritiikkiä.
Mutta isäni oli opettanut, että jos tulee köniin,
noustaan ylös ja otetaan uusiksi.
Piti nousta usein ylös.
Maailman kunkku.
Olen maailman kunkku!
Nyt ajateltuna olin tässä kohtaa uraani -
hyvässä tilanteessa henkisesti.
Koin olevani tosi onnekas, että sain olla tennisammattilainen.
Elin unelmaa.
Kävin Aasiassa. Singaporessa.
Kävin Belgiassa, Ranskassa.
Kiersin ympäri maailmaa.
Oli ihanaa viettää aikaa ystävien kanssa ja syödä ja juoda, mitä huvitti.
Lähdemme tsekkaamaan paikallista yöelämää. Nähdään huomenna.
Silloin tapasin vaimoni, joka on oikea enkeli.
MARDYN VAIMO
Hän ei ollut koskaan pollea. Hän ei lesoillut.
Hän oli hauska heppu.
Sulatti sydämeni.
Se oli onnellista aikaa kaikille.
Oli tosi hauskaa seurata Mardya rakastamani lajin parissa.
Olin yhtä äimänä kuin muutkin.
Hän on ihan tavallinen tyyppi.
Sanoimme aina: "Mitä Mardy tuolla tekee?"
Kenttä on auki. Sisällä pysyy.
Se oli siinä.
Mitä tavoitteita loppuvuodelle?
Päätavoite on ehkä lyödä Andy.
Mahtavaa.
Ihan tavallinen ura, vaikken menestynyt.
Moni on odottanut Mardyn lyövän läpi.
Hän on pelannut nyt…
JIM COURIERIN ÄÄNI
Hänellä on ollut vaikeaa päästä Andy Roddickin tasolle.
Kaikkien aikojen parhaina pidetyt ovat valmiina repimään toiset kappaleiksi,
tallomaan heidät jalkoihinsa.
Siinä kohtaa Mardy ei ollut valmis sellaiseen.
Ei kyse ollut siitä, ettenkö olisi halunnut sitä.
En vain tajunnut sitä hommaa.
Sen näkee jo 17- tai 18-vuotiaasta.
Asia ei siitä itsellään muutu.
Mardy on ainoa tyyppi, jonka olen nähnyt korjaavan suunnan.
Vuonna 2009 hankin happilaitteen,
joka pumppaa happea kehoon ja nopeuttaa toipumista.
Nukuin siellä, kävin torkuilla siellä. Olin siellä jatkuvasti.
Sain ihan aidosti ahaa-elämyksen,
jolloin totesin olevani 28-vuotias, urani ehtoopuolella,
enkä ollut saanut urastani irti kaikkea mitä olisi pitänyt.
Halusin epätoivoisesti varmistaa, että kun ura olisi ohi,
voisin painaa pääni tyynyyn tietäen yrittäneeni kaikkeni.
Totesin itselleni: "Eiköhän ryhdytä hommiin."
Olin USTA:lla reilut kymmenen vuotta.
Muistan, kun Mardy soitti. Hän halusi tietää,
että jos hän omistautuisi…
FYSIOTERAPEUTTI
…Andyn tavoin sataprosenttisesti, olisiko hän yhtä menestyksekäs.
Silloin hän sai minut muuttamaan Losiin -
luokseen asumaan ja katsomaan, saisiko hänestä paremman.
Hän sanoi minulle ja Christianille haluavansa saavuttaa paljon enemmän.
Sanoin Christianille, että päätavoitteeni oli päästä Lontooseen -
World Tourin finaaliin.
Kauden päätös on lajin parhaille.
Vain kahdeksan parasta pelaajaa kutsutaan mukaan.
Tehtäväni oli saada Mardy mahdollisimman hyvään kuntoon.
Ensin piti pudottaa painoa.
Olin 92-kiloinen.
Pyrin pudottamaan viisi kiloa.
Jätin alkoholin, pitsan, jälkiruoat, ranskalaiset.
Joka päivä olin nälissäni.
Seuraavaksi aloimme treenata mahdollisimman kovaa kaiket päivät.
Kun palasin kentälle, käskin valmentajani antaa mailan -
ja alkaa iskeä palloja vuorotellen kentän eri puolille -
ja jatkamaan samaa rataa tuntikaudet.
Jos tekee mieli voittaa Roger, Rafa ja Novak,
pitää olla jalkapalloilijan jalkavoimat, maratoonarin keuhkot,
ja lisäksi pitää olla älyttömän keskittynyt.
Teimme dynaamista alkulämmittelyä,
liikkuvuusharjoitteita, kuntopallon heittoa, sivuaskellusta, crosstrainingia…
Kunto kohosi. En väsynyt. Jaksoin treenata tuntikaudet.
Jaksoin juosta loputtomasti ja siitä tuli kuin uskonto, elämäntapa.
"Kaksi erää sinun kanssasi ja sitten kaksi sinun.
Iltapäivällä kaksi sinun kanssasi. Ja sama uudelleen."
Sitten kylmähoitoa ja sama uusiksi huomenna.
Se oli äärimmäistä ja päti kaikkeen.
Nukkumaan 19.30 eikä ystäviä enää nähty.
Millekään muulle ei jäänyt aikaa.
Siitä edespäin jokainen päätökseni liittyi uraani.
Minulla oli pakkomielle.
Se oli loputonta. Mikään ei riittänyt.
Yhtäkkiä oli mennyt 2,5 kuukautta. Hyppäsin vaa'alle ja punnitsin itseni.
78 kiloa. Olin pudottanut 14 kiloa.
Hän todella teki hurjaa työtä.
Sitten kausi alkoi.
En vieläkään tiedä, miksi päätin näin,
mutta lähdin Newportiin.
Tosi pieni turnaus.
Kaunis pikkukaupunki New Englandissa.
Sanoin itselleni, että turnaus oli voitettava.
PUOLIVÄLIERÄT MAAILMANLISTAN SIJOITUS: 123.
Puolivälierissä vastaan tuli kaverini Frank Dancevic.
Mardy Fish 14 kiloa kevyempänä. Aika hätkähdyttävä näky läheltä, Jimmy.
Hävisin ensimmäisen erän nopeasti.
Ja noin. Nuori belgialainen vie ensimmäisen erän.
Vaikea arvata, mitä Fish ajattelee.
"Ei hitto, tuo jätkä päihittää minut."
Kaikki tekemäni uhraukset. Olin muuttanut kaiken elämässäni.
Oli pakko voittaa.
Jos en jotenkin saisi pysäytettyä häntä, mitä tekisin?
Saisinko urani suuntaa kääntymään?
Tuli aika vaihtaa puolia.
Muistan kävelleeni hänen luokseen ja ihan yhtäkkiä…
"Et voi voittaa minua. Ei onnistu.
Päihitän sinut. Aion voittaa.
Et voi mitenkään voittaa."
Frank oli ihan äimänä.
Tuomari käski rauhoittua.
Mardy!
En ollut uskoa sitä, mutta se sai hänet sekaisin.
Ja Mardy Fish…
Viimein Mardy Fish palaa peliin.
Kenttä on ihan tyhjä. Siinä se.
Mardy Fish.
Uskomaton viimeinen pallo.
Kunto ratkaisi. Olen tehnyt kovasti töitä Christianin kanssa.
Voitin lopulta sen turnauksen.
Siinä hän on, mestarimme Mardy Fish. Onnea!
Tein kaikkeni voiton eteen.
Menetin ystävän, mutta en voinut muuta.
Se ottelu oli elämäni käännekohta. Ihan totta.
LOPPUOTTELU, ATLANTA 2010 SEURAAVA VIIKKO
Mainiota lyöntipeliä Fishiltä.
Mahtavaa.
Ottelupallo.
Ja Mardy Fish voittaa Newportin lisäksi Atlantassakin.
Kaksi turnausta putkeen.
SIJOITUS: 49.
Hitto vie. Mardy alkoi voittaa yhtenään.
Mikä peli Fishiltä!
Kymmenen voittoa putkeen.
Uusi Mardy asteli esiin ja kasvot olivat kaventuneet puolella.
Hän voitti joka viikko.
Olin että jaahas.
Fish onnistuu!
Hän naksautti aggressiivisen, keskittyneen, intensiivisen tyylin päälle.
Maailmanluokkaa.
Viikosta toiseen etenin välieriin ja loppuotteluihin.
Pian etenin…
SIJOITUS: 32.
…kaikkien aikojen parhaita vastaan.
Mardy Fish ja Andy Murray valmiina.
MURRAYN SIJOITUS: 4.
Tosi hienoa.
Mardy Fish lyö Andy Murrayn.
Voitoista saamani itsevarmuus toimi katapulttinani.
NADALIN SIJOITUS: 2.
Vastassa yksi kaikkien aikojen pelaajista.
Huh huh.
Nadalille vaikeuksia ei tuo helle vaan Mardy Fish.
Pidittekös tuosta?
Fish rankaisee Nadalia.
Mardy saa kolme ottelupalloa.
Jes!
Mardy Fish kukisti Rafael Nadalin ensimmäistä kertaa urallaan.
Mikä mahtava suoritus.
SIJOITUS: 16.
Yleisö hurraa seisaaltaan. Kaikki iloitsevat.
Olin 20 parhaan joukossa.
Jos voittaisin vielä pari ottelua, voisin päästä World Tour -finaaliin.
Mitä Lontooseen pääsy merkitsisi?
Paljon. Kauden alussa noin sata kundia haluaa päästä sinne.
Kuullakseni kaikki siellä on aika mahtavaa,
ja olisi hienoa saada kokea se itse.
Mutta vastaan tuli Andy.
RODDICKIN SIJOITUS: 9.
Olin hävinnyt hänelle yhdeksästi putkeen.
Mikä ottelu onkaan edessä.
Andy Roddick vastaan hyvä ystävänsä Mardy Fish.
USA:N TENNIS EI KADONNUT MIHINKÄÄN
Yhdeksän tappiota takana.
Kun pelasimme toisiamme vastaan, halusin tehdä pelistä fyysistä.
Halusin vetää hänet kanssani suohon.
Hän ei ollut koskaan valmis tekemään samoin.
Roddick lienee yhä henkisesti vahvempi.
Olin hävinnyt hänelle, koska hän oli henkisesti tosi vahva -
ja aina paremmassa kunnossa.
Mutta nyt uusi kroppani saattoi päihittää hänet.
Yhtäkkiä hän halusi pelata pitkiä 15-20 pallon ralleja.
Hän oli valmis käärimään hihat.
Miten selität tuon?
Mardy saa kolme ottelupalloa.
Mardy Fish kukistaa Andy Roddickin.
Kukaan ei voita Fishiä kymmentä kertaa putkeen.
Mardy tuli tänne kentältä.
Onnittelut. Ranskanperunoiden jättäminen kannatti.
Todellakin. Tämä oli yksi parhaita voittojani.
Mardy teki sen, mitä Andy oli aina pelännyt.
Sitten se tapahtui, kahdesti.
Voitokas.
Toista kertaa.
Siinä vaiheessa kelasin, että ehken ollutkaan enää meistä parempi.
Se tapahtui odotettua myöhemmin,
mutta hän varmasti koki nousevansa oikeutetusti Amerikan kärkinimeksi.
Tennistä tuntemattomille tiedoksi: tässä on Mardy Fish.
Amerikan tennistähtien ykkönen.
Täytät 30. Nyt olet maan kärkinimi.
Mikä kesti?
"Jukoliste. Olen koko maan ykkönen."
Mardy! -Fish!
Tiesin, että hän voisi olla yksi parhaista.
Hän nousi maailmanlistan seiskaksi. Herranjestas.
Jes! Meidän Mardymme.
Sijoitukseni kohosi.
Päätin kauden urani huipulla, maailman seitsemäntenä.
SIJOITUS: 7.
Käskin kuntovalmentajani ja vaimoni pakata, sillä Lontoo kutsui.
LONTOO
Kun sain paikan turnauksesta, Jim Courier soitti.
Hän oli ollut maailman ykkönen, Davis Cup -kapteenimme. Hän kysyi, mitä puuhasin.
"En mitään, olen tässä kylppärissä." En ottanut asiaa puheeksi.
Hän sanoi: "Katso peiliin. Tuo tyyppi on kymmenen parhaan joukossa."
"Todellakin", sanoin.
Mardy Fish!
Se on todella erityinen tapahtuma.
Huikeita pelaajia.
Federer. Nadal.
Djokovic. Murray.
Fish.
Sopiko se edes joukkoon?
Jotenkin se vain tuntui oikealta.
Olemme kaikki täällä syystä.
Olemme tehneet tulosta kautta kauden.
Olen ainoana täällä Euroopan ulkopuolelta.
Se oli validoivaa, helpottavaa, innostavaa.
Sen eteen olimme ahkeroineet.
Ei lapseltaan odota moista.
Siellä se Mardy oli.
Osana sitä sakkia.
Hävisin täpärästi kuningas Federerille.
Mutta ei minua haitannut. Ei oikeasti.
Muistot siihen joukkoon pääsystä ovat elämäni erityisimpiä.
Sellaisissa hetkissä kaikki tuntui kannattaneen.
Mitä otat tästä kaudesta taskuusi?
Sen, että on mahdollista olla täällä. Pystyn siihen.
Uskon, että pystyn toistamaan saman.
Toivon, että 30 vuoden täyttäminen ei tarkoita takapakkia.
Amerikan ykköseksi pääsy on mahtavaa.
Unelmien täyttymys.
Mutta sen mukana tulee paineita.
Mitä kovemmat panokset, sitä raskaammaksi menee. Vastuu kasvaa.
Se vie mukanaan niin, että tappio tekee aivan kipeää.
Henkinen puoli on raadollista.
Elämän vaikeimmilla hetkillä sitä on ihan yksikseen.
Se on kamala tilanne. Niitä hulluja tunteita ei voi näyttää.
Kurjaa on se, että se alkaa jo nuorena.
12-vuotiasta voidaan pitää pehmona.
Ei sellaista mainetta halua.
Minua pidettiin aika lujana.
Olin vain taitava teeskentelemään. Tosi epävarma.
Hirveää seuraa Slamien aikaan.
En pysty syömään nyt yhtä proteiinipatukkaa,
koska assosioin sen jännitykseen.
En saa nieltyä sitä.
Otetaan kuva.
Kamera käy!
Poikki! -Se oli siinä.
Vuonna 2012 minulla olikin yhtäkkiä erilaisia mahdollisuuksia -
sekä pelata itselleni uusissa turnauksissa -
että saada esiintymisistäni parempi palkkio.
Niinpä päätimme täyttää kalenterini aikaisin.
Aloitin kauden Australiassa.
Hävisin avauskierroksella.
Pettymys Mardy Fishille.
Palasin Los Angelesiin kuudeksi päiväksi.
Lensin Sveitsiin Davis Cupiin.
Palasin neljäksi päiväksi.
Kroppa oli ihan sekaisin. Olisi pitänyt nukkua.
Sitten Marseilleen.
Tappio avauskierroksella.
Mikä Mardylla on? Hän ei pelaa tutulla tasolla.
Lensin Dubaihin.
Dubaissa aloin napsia Ambienia aikaeron kestämiseksi.
Mutta hävisin toisella kierroksella.
Hän on maailman parhaita. Hänen pitäisi voittaa.
Stressi ja paineet alkoivat kasvaa.
Miten miesten tenniksellä menee?
Ei kovin hyvin. Mardy teki huikean työn päästäkseen huipulle.
Mutta tarvitaan parempia, nälkäisempiä pelaajia.
Usko pois, ihmettelemme samaa.
Aiempien Amerikan kärkinimien toivo ja kritiikki -
kasautui Mardyn niskaan.
Fish on pulassa.
HUOLESTUTTAVA TILANNE
FISH ULKONA YHDYSVALTAIN AVOIMISTA
KUIVA KAUSI JATKUU FISHIN MYÖTÄ
OVATKO USA:N MIEHET SURKEITA?
Mietitkö, miksi olet huipulla?
Voitin viime vuonna monesti.
En päässyt korkealle yhden viikon ansiosta.
Mardy halusi voittaa Grand Slamin ja osoittaa tenniksen olevan voimissaan.
Tein kaiken mahdollisen…
HYVÄ, MARDY
…ollakseni täydellinen.
Ei alkoholia, itsekuri kuntoon. Ruokavalio kohdilleen.
Tuntuu, että tämä on loputonta.
Hänen mielensä fiksoitui johonkin.
Hänestä tuli eri ihminen.
Kuin jokin olisi niksahtanut hänessä.
En tiedä, kertoiko hän Miamista.
MIAMIN AVOIMET 2012
Menimme Miamiin.
Kaikki oli pielessä.
Ei ehkä pelissäni,
mutta ajatuksissani.
Taas huti.
Mardy Fish ei voisi juuri huonommin pelata.
Muistan poistuneeni kentältä.
Pukuhuoneessa oli televisio.
ESPN oli päällä, siellä puhui Davis Cup -kapteenimme Patrick McEnroe.
Kuulin sisään astuessani…
Ei sitä voi kierrellä. Karmea esitys Mardy Fishiltä.
Ajattelin: "No, tuo on karmea mielipide."
Hän alkoi kelata sitä mielessään.
Karmea esitys…
"Miksi edes sanoisit noin? Olet kaverini.
Davis Cup -kapteenini. Olemme taistelleet yhdessä."
Asia vain paisui.
Se oli valtakunnan TV:ssä.
Kuulin sen ja se sattui.
Hän ei mahtanut sille mitään.
Hän oli ehkä oikeassa. Ja samalla: "Ehkä hän ei ole ainoa, joka puhuu noin."
Karmea esitys…
Se kalvoi mieltäni.
Heräsin yöllä kolmelta ja sydämeni takoi villisti.
"Hitto vie, onko tämä sydänkohtaus?" En saanut sitä loppumaan.
Luulin oikeasti kuolevani.
Soitin Christianille. Hän ei vastannut.
Soitin yhä uudelleen, tauotta.
Mardy herätti minut. Olimme kumpikin kauhuissamme.
Soitimme ambulanssin ja lähdimme sairaalaan.
Minut pantiin sydänkäyrälle.
Sykkeeni oli 240. En ollut nähnyt sen kohoavan yli 192:n.
Lääkärit tarkastivat minut ja epäilivät takykardiaa.
Sydämen sähköiseen toimintaan tulee häiriö ja sähköimpulssit laukovat holtittomasti.
Sitä voidaan hoitaa pienellä toimenpiteellä, ablaatiolla.
Potilas nukutetaan tuntikausiksi.
Nivusen kautta edetään sydämeen.
Se onnistui.
Minut todettiin täysin terveeksi.
Ongelman alkuperä selvisi ja se saatiin korjattua kuntoon.
Mutta kävikin ilmi, että pinnan alla oli meneillään jotain suurempaa.
Toimenpiteen jälkeen sain ensimmäistä kertaa -
epämukavia ajatuksia.
En tiedostanut, mitä ne olivat.
En ollut koskaan tuntenut ketään, kenellä oli mielenterveysongelmia.
En tiennyt, mitä tehdä.
Kukaan ei tiennyt, mitä kävin läpi,
koska olin oppinut olemaan näyttämättä heikkouksiani.
Olin ylpeä siitä.
Mutta Yhdysvaltain avointen alla -
ajatukset yltyivät.
Ensin muutaman päivän välein,
sitten päivittäin, joka tunti.
Mutta muille kertominen olisi vaikuttanut heikolta,
enkä osannut käsitellä asiaa.
Niinpä pidin sen kaiken sisälläni.
YHDYSVALTAIN AVOIMET 2012
Se oli outo turnaus.
Ajattelin, etten kestäisi enää.
"En jaksa enää valmistautua tähän."
Päätin urani.
Kiitos kaikille tulostanne.
Lyhyestä virsi kaunis.
Päätin tämän jäävän viimeiseksi turnauksekseni.
Eihän 30-vuotias ole vielä vanha.
Federer on 31. Vetäydyt varhain.
Hyvä. Pelkäsinkin, ettei kukaan vertaisi minua Rogeriin.
Jätkät ovat tosi kovia. En oikein tiedä,
pystynkö terveyteni puolesta siihen, mitä haluaisin.
Tunnen syyllisyyttä, kun muistelen sitä turnausta.
Olin kunniakierroksella,
enkä tiennyt, miten syvissä vesissä Mardy ui.
En tainnut täysin ymmärtää tilannetta.
Kun pääsimme New Yorkiin, ajatukseni olivat vallanneet minut -
totaalisesti.
Sitten Andy lopetti uransa.
Yllätyitkö, että Andy ilmoitti asiasta nyt?
Joo. Kaikkihan me epäröimme,
enkä ollut oikein tajunnut, millaisia paineita hän on kokenut -
tällaisissa turnauksissa, ennen kuin itse tulin tänne viime vuonna kärkinimenä.
Hän on käsitellyt asian upeasti kertomatta, miten vaikeaa se on ollut.
Mahdollisesti Roddickin uran viimeinen pallo.
Peli, erä ja ottelu del Potrolle.
Andy, hetki ja mikki ovat sinun.
No jopas.
Lapsesta asti -
olen käynyt täällä ja koin olevani onnekas -
saadessani istua siellä katsomossa -
ja nähdessäni mestareita kentällä.
Nautin joka hetkestä.
Kiitos kaikesta. Rakastan teitä. Kiitos.
Kolmannella kierroksella minut laitettiin myöhäisotteluun.
Ne olivat vain isoja nimiä varten.
Vastassani ei ollut Federer, Roddick tai Nadal.
Se tehtiin minun vuokseni.
Ihmiset olivat innoissaan Mardysta.
Amerikkalaismies ei ole voittanut vuosiin kaksinpelin mestaruutta.
Onko kenelläkään tänä vuonna saumoja?
Mardy Fish on tuttu kasvo ja hän on valmis viemään voiton.
Amerikkalaisfanien on syytä olla Fishin puolella.
Mardy Fish. Viimeisenä mukana.
TV-vaunuja oli joka puolella,
koko maa katsoi. Maailma katsoi.
On myöhäisottelun aika, näitä amerikkalaispelaajat rakastavat.
Vuosien varrella on nähty paljon draamaa, sähköistä tunnelmaa.
Mardy on ahertanut päästäkseen tänne.
Hän on nähnyt ystävänsä Andy Roddickin niin monesti näissä tilanteissa -
ja nyt on aika panna ranttaliksi.
Hyvä yleisö, toivottakaa tervetulleiksi -
Mardy Fish ja Gilles Simon.
Hyvä, Mardy!
Helvetti!
Se oli stressaava ottelu, tunteiden vuoristorataa.
Matsi, jossa on aivan rajoilla.
Mutta pelasin taas hyvin.
Ajatukset eivät iskeneet kentällä.
Se oli turvasatamani.
Anna mennä, Mardy!
Se oli ensimmäinen kerta, kun aloin uskoa mahdollisuuksiini.
Anna mennä, Mardy!
Voitin lopulta kolmannen erän ja istuin penkille.
Rauhoituin hetkeksi.
Jostain syystä vilkaisin kelloa.
Se näytti 1.15.
"Ajattelin, että onpa myöhä.
Neljäs erä vasta alkaa. Tässä menee ikuisuus.
Pääsen sänkyyn vasta neljältä, jos edes voitan."
Sitten yhtäkkiä -
kuin tyhjästä…
Pam.
"Voi ei."
Se tapahtui silloin ensimmäistä kertaa kentällä.
Kuormitus vyöryi ylleni.
"Kroppani ei tunnu… Sairastunko?
Terveys menee. Pitäisikö lähteä sairaalaan…
Sydänkohtaus. Söinkö liikaa?
Söinkö liian vähän?"
Loputtomasti ajatuksia.
En voinut estää niitä.
Kymmenet tuhannet seurasivat ottelua.
En päässyt piiloon.
Mardy!
Yhtäkkiä olin -
ypöyksin.
Ainoa turvapaikkani oli vallattu.
Mutta sitä ei voinut näyttää.
Henkinen lujuus vaatii taistelutahtoa.
Ei ruikutusta, valitusta, pakoilua.
Oli pakko jatkaa peliä.
Muistan katsoneeni Christiania. Jokin oli pielessä. Mardy ei ollut itsensä.
En muista mitään ottelun lopusta.
"Söinkö liikaa? Liian vähän?"
Mieletöntä.
"Söinkö liikaa?"
"Saanko sydänkohtauksen?"
Ihme, että loput pelit menivät niin kuin menivät.
Peli, Fish.
Olin ihan omalla planeetallani.
Peli, erä ja ottelu Fishille.
6-1, 5-7, 7-6, 6-3.
Justin Gimelstob oli paikalla.
Muistan vain sanoneeni "äkkiä sitten".
Roger Federer etenee.
Mitä sinun pitää tehdä voittaaksesi hänet?
Ei aavistustakaan juuri nyt.
Paljon enemmän kuin tänään.
Yritetään levätä ja olla mahdollisimman hyviä.
Kiitos, Mardy. Hyvää työtä.
YHDYSVALTAIN AVOINTEN 4. KIERROS FISH VS. FEDERER
Rogerin kohtaaminen Yhdysvaltain avoimissa -
keskikentällä paikasta puolivälieriin.
Kuten Amerikan ykkösen kuuluukin.
Hän oli tehnyt koko ikänsä töitä sen eteen. Se oli tennispelaajan unelma.
On Labor Day ja täällä New Yorkissa mestarit ovat työn touhussa.
Roger Federer kohtaa USA:n Mardy Fishin. Palaamme mainosten jälkeen.
Heräsin aamulla ja mietin, miten selviäisin.
Yritin epätoivoisesti keksiä keinoa estää ne ajatukset.
Tuli ilmi, että hän kamppaili häiritsevien ajatusten kanssa.
Häntä pelotti.
Siinä hän on. Maailmanlistan ykkönen, Roger Federer, saapuu kohtaamaan -
amerikkalaisen Mardy Fishin.
Oli vaikeaa seurata vierestä, kun ystäväni kamppaili asian kanssa.
Niinpä kerroin hänelle omista vaikeuksistani.
Ja -
muistan, miten Christian sanoi…
Olin kamppaillut itse masennuksen ja ahdistuksen kanssa.
Kerroin, että olin saanut lääkityksen. Ajattelin, että se voisi auttaa.
Halasin häntä -
ja vakuuttelin kaiken järjestyvän.
Vaimoni ja minä hyppäsimme autoon ja matkasimme stadionille.
Ajatukset alkoivat taas tulvia mieleeni.
Olin huolissani hänestä.
Hänen silmänsä olivat kyynelissä.
Otin häntä kädestä ja sanoin: "Ei sinun ole pakko pelata."
"Miten niin muka? Pakkohan minun on."
Olin treenannut koko elämäni sitä varten.
Ajatus vetäytymisestä oli ennenkuulumaton.
Aloin sitten miettiä asiaa.
"Tosiaan, eihän minun ole pakko pelata."
Odotimme paikalle pääsyä.
Stacey laittoi viestin, että he olivat tulossa.
Mutta jotain oli pielessä.
Muistan, miten Justin Gimelstob sanoi,
että jos Mardy ei pelaa, CBS listii jonkun.
Muistan ajatelleeni: "Voi luoja, mitä tämä on?"
Olemme saaneet vahvistuksen sille, ettei ottelua pelata.
Mardy Fish on vetäytynyt.
Pääsimme kentälle ja kerroimme USTA:lle, etten pelaisi ottelua.
Murruin siinä kaikkien edessä.
Tennis oli riistetty minulta täysin,
ja se tuli ilmi siinä hetkessä.
Fishin piti kohdata Federer, mutta hän vetäytyi terveyssyistä.
Mikä johtaa siihen, että hän joutuu vetäytymään puolivälierien lähestyessä?
Melko symbolista, että edessä oli ottelu kaikkien aikojen pelaajaa vastaan,
joten odotusten ei pitänyt olla korkealla. Mutta hän ei pystynyt tulemaan kentälle.
LUOVUTUSVOITTO
Muistan katsoneeni häntä. En nähnyt tennispelaajaa.
Kyse ei ollut ramppikuumeesta, tyyneyden puutteesta.
Jokin oli oikeasti -
pielessä.
Elämäni oli silloin -
helvetillistä.
Olin henkisesti tuskissani.
Halusin vain käpertyä pimeään huoneeseen -
ja unohtaa koko maailman.
Istuin kotona kuukausia -
poistumatta.
Hän sai pahoja paniikkikohtauksia -
eikä päässyt sängystä ylös.
Hän oli pahassa jamassa. Se oli pelottavaa.
Mistä oli kyse?
Tenniksestä viis.
Voiko hän parantua?
Pystyykö hän elämään?
Oli musertavaa nähdä se puoli Mardysta, jota en ollut koskaan nähnyt.
Emme tienneet, palaisiko hän entiselleen.
Se oli pelottava mahdollisuus.
Perhe kyseli, toipuuko hän.
Sanoin, että kyllä, mutta suljin oven perässäni ja manailin.
Mietimme, pitikö hänet viedä sairaalaan.
Yritin tehdä voitavani.
Hän ei pystynyt puhumaan.
Heittelimme palloa, kuten lapsenakin.
Se antoi lohtua.
Olimme todella huolissamme hänestä.
Ajattelin kaikkein pahinta -
ja tarvitsin ammattiapua.
Löysimme lopulta lasten psykologin.
Ensitapaamisellamme -
hän kertoi, että kärsin hyvin vakavasta ahdistuneisuushäiriöstä.
Aloitin tapaamalla hänet päivittäin, seitsemästi viikossa.
Hän määräsi minulle lääkityksen, meditoimme,
ja hän opasti, miten voisin muuttaa sisäistä ääntäni pahoilla hetkillä.
Tykytysoireet olivat liittyneet ahdistuneisuuteen.
Kun ahdistus kasvoi,
sydän alkoi takoa liiallisella vauhdilla.
Se lisäsi jännitystä ja kierre oli valmis.
Miten pystyisin hyödyntämään tenniksestä saamiani oppeja?
Kävikin ilmi, että moni asia olikin päinvastoin.
Kokemuksistani puhuminen helpotti oloani.
Puhuminen lääkäreille, vaimolleni, ystävilleni -
ennen pitkää auttoi.
Ironista kyllä heikkouden ja pelon näyttäminen -
ja ihmisten päästäminen lähelle oli merkittävä…
Merkittävä tekijä paluulleni.
Kun päätin urani, olin vain varjo parhaasta pelaajaminästäni.
Kun Mardy lähti,
hän oli ehkä paras versio itsestään.
Sen täytyi olla tuskaisaa.
Mutta luulen, että olin ystävänä paras versio itsestäni,
kun en enää pelannut.
En ole kova puhumaan puhelimessa.
Mutta Mardyn kanssa soittelimme viikottain ja rupattelimme.
Tykkäsin heittää hänelle pientä syöttiä.
"Voisit yhä pelata. Varmaan pystyisit."
Mutta hän ei halunnut. "En halua pelata, en lähimainkaan."
Niin hän sanoi parin vuoden ajan.
Sitten fiilis alkoi muuttua.
Andy oli jo eläköitynyt,
mutta hän sanoi: "Eikö olisi siistiä pelata vielä kerran nelinpeliä?"
Totesin, että olisihan se.
Päädyimme Atlantaan nelinpeliin.
"Jos sinä ryhdyt tähän niin minäkin ryhdyn.
Jos nolaat itsesi, teen sen kanssasi.
Hypätään yhdessä syvään päähän."
Parin viikon päästä palaat kentälle Mardy Fishin kanssa.
Mardy on… -Lapsuuskaverisi.
Kyllä, ja yhä mainio pelaaja.
Emme saaneet tilaisuutta kohdata vielä kerran.
Hän aikoo yrittää paluuta ja olen ylpeä hänestä.
Suhteemme oli pitkään hankala.
Oli kilpailua, egoja…
Olin siinä asiassa häntä pahempi, mutta…
Hän on yrittänyt saada minua palaamaan,
ja meillä oli tavoite saada pelata vielä kerran yhdessä.
Se oli tosi hauskaa. Meillä oli sairaan hauskaa.
Tennisversio kaljalla käymisestä.
Muistan sanoneeni: "Tämä on hiton siistiä."
Kävimme elämänkokemukset läpi yhdessä.
Pelasimme toisiamme vastaan 12-vuotiaasta.
Treenasimme saman katon alla ja isäni herätti meidät älyttömän aikaisin.
Yhdessä vaiheessa olimme kumpikin kymmenen parhaan sakissa.
Ylsimme kumpikin maamme kärkinimiksi.
Voitimme yhden kierroksen,
mikä oli -
vuosisadan yllätys.
Kun hävisimme, olin valmis lopettamaan taas.
Mutta Mardy pelasi hyvän kesän silloin 2015.
Tämä video käsittelee henkistä lujuutta.
Syvällä sisimmässäni minua korpesi, etten päässyt enää Yhdysvaltain avoimiin.
Ei kyse ollut voittamisesta. Ei se puoli kiinnostanut.
Minulla oli eri tavoite.
Halusin palata kukistamaan ne demonit,
jotka riistivät minulta kaiken ja muuttivat elämäni suunnan.
Mutten ollut vieläkään puhunut julkisesti mielenterveysongelmistani.
Koin, että se oli täydellinen hetki kertoa tarinani.
Keskustelimme perheen kesken, pitäisikö hänen puhua siitä.
Kukaan ei oikein tiennyt, miten se vaikuttaisi hänen uraansa.
Kävimme keskustelua siitä, kannattaisiko hänen tehdä se.
Mardy halusi ja minä uskoin, että se oli hyvä ajatus.
Toiset olivat olleet toista mieltä.
Siinä -
paljastaa heikkoutensa, eikä heikkous…
Sovi urheilijalle.
Rakastan urheilua.
Olen aina rakastanut.
Kun painin asian kanssa,
en löytänyt menestystarinaa -
huippu-urheilijasta, joka olisi noussut mielenterveysongelmineen huipulle.
Niinpä kirjoitin tekstin julkaistavaksi Yhdysvaltain avointen avauspäivänä.
MARDY FISH KERTOO AHDISTUNEISUUSHÄIRIÖSTÄÄN
HARVA COMEBACK ON YHTÄ LIIKUTTAVA
FISH POISTAA MIELENTERVEYSONGELMIEN STIGMAA
Olen kamppaillut ahdistuneisuushäiriön kanssa, enkä ole siksi palannut kentille.
Kun asiaa ei voi hallita, se on aika rankkaa.
Halusin ihmisten ymmärtävän,
että "ota itseäsi niskasta kiinni" -asenne oli tärkeä unohtaa.
Ei se nimittäin ole niin helppoa.
En voi mitenkään tietää, miten parin kuukauden päästä olisi käynyt,
jos en olisi hankkinut apua ja lääkkeitä,
ja jos joku ei olisi ollut koko ajan tukenani.
En tiedä, olisinko yhä tässä.
Minua itseäni asiasta puhuminen auttaa.
Olen puhunut joidenkin pelaajien kanssa kahden.
Ehkä heistä ei ole mukavaa -
puhua asiasta kameroiden edessä, mutta olen saavuttanut pisteen,
jossa haluan kertoa tarinani auttaakseni.
Kiitos, Mardy.
Hyvä yleisö,
toivottakaa tervetulleeksi Mardy Fish!
Mardy!
Kun Mardy kertoi tarinansa -
ja luimme sen itse,
olin tosi ylpeä hänestä.
Mikä hänen perintönsä on?
Ihmiset tiesivät Fishin pitkään, mutta hän oli aina hieman Roddickin varjossa.
Minusta hän on tosi avoin tästä urheilumaailman tabusta,
että tämä on merkittävä hetki hänelle.
Muut pelaajat kiittelivät häntä.
Nykyiset ja entiset pelaajat arvostivat sitä,
että hän rohkeni puhua ongelmistaan.
Se, että pystyin auttamaan häntä siinä,
merkitsi paljon.
Hyvä yleisö:
Mardy Fish!
Antaa kuulua, New York!
Sano: "Heippa, tennis!"
Heippa, tennis!
Heippa, tennis.
VIISI VUOTTA MYÖHEMMIN…
Yhdysvallat on ollut mukana Davis Cupissa 120 vuotta.
Mestaruuksia on 32.
41. kapteeni on juuri nimetty.
Yhdysvaltain kapteeni on Mardy Fish!
MADRID, ESPANJA
USTA:n puheenjohtaja soitti ja sanoi:
"Päätimme tarjota sinulle Davis Cup -kapteenin paikkaa."
En koskaan unohda niitä sanoja.
Minua ohjeistettiin olemaan kertomatta.
Hän soitti minulle ja sanoi: "Puhut uudelle Davis Cup -kapteenille."
Vau.
Hän soitti ja käski puhumaan jatkossa itsestään kapteenina.
Sanoin: "Kuule, Mardy. Älä jaksa, olet yhä Mardy Fish."
Mardy halusi kasata vanhan porukan.
Josko onnistuisimme vielä kerran. Suostuin tietenkin.
Davis Cup on tärkein joukkuekisamme.
Kuin jalkapallon MM-kisat.
Kapteeni valitsee joukkueen ja johtaa sitä.
Se on minulle täydellinen tapa auttaa tulevia amerikkalaispelaajia.
Mardyn nosto 41. kapteeniksi -
on hieno huomionosoitus Mardylle -
mutta myös lajin mielenterveysasioille.
Mardyn henkinen lujuus on oikeastaan -
yhä huikaisevampaa.
Hänen kykynsä käsitellä asioita ja puhua niistä,
kohdata demoninsa pelkäämättä,
on tärkeässä osassa hänen valmennus- ja kapteenin urallaan.
Hän on paras mies työhön -
ja tehtävä kuuluu hänelle.
Mutta kun on päässyt yli arvostelijoiden pelosta…
Siitä olen kaikkein ylpein.
Hienoa, että Mardy saavutti pisteen, jossa hän halusi ottaa riskin.
Tulen aina painimaan mielenterveysasioiden kanssa.
Sanoin joskus lääkärilleni: "En malta odottaa, että tämä on joskus ohi."
Hän sanoi: "Ikävä kertoa, mutta tämä tulee aina olemaan osa elämääsi."
On kulunut jo kahdeksan vuotta, ja se on yhä -
päivittäistä kamppailua,
mutta voitan joka päivä.
Tekstitys: Sonja Lahdenranta